22 XXVIII. Fr. Bubák: 



„biologické druhy" i morfologicky se rozliší. To se také stalo u mnohých 

 druhů z rodu Coleosporium a Melampsora. Uvedu jen několik 

 příkladů : 



Na Populus treinula uváděn byl dříve jediný druh — Melampsora 

 Tremulae Tul., který však dle pozorování Hartiga, Wagnera, Klebahna 

 a jiných rozpadá se v několik druhů, které alespoň ve formě aecidiové 

 (Caeoma) dobře od sebe se rozeznávají, ačkoliv v teleutosporách ocl sebe 

 nijak se neliší. Jsou to Melampsora Laricis, jež má Caeoma na Larix 

 decidua., Melampsora Rostrupii Wagner, jež má Caeoma na Mercu- 

 rialis perennis, Melampsora Magnusiana Wagner, k němuž náleží Caeoma 

 na Chelidonium maius a Melampsora sp., jež dle mých pozorování 

 a pokusů posud nepublikovaných vytvořuje Caeoma na Corydalis cava 

 a digitata. Navrhuji pro Melampsoru tuto jméno Melampsora 

 JKlebahni m., ku poctě prof. Dr. Klebahna v Brémách, jenž velmi 

 mnohé zásluhy o tento rod si získal. Publikování pokusů svých po- 

 nechávám si pro jiné místo. Jiný příklad skytá Caeoma Laricis, jež 

 opět na základě Klebahnových pokusů musí se rozložiti na několik 

 druhů: Melampsora Laricis na Populus Treinula, Melampsora Larici- 

 Caprearum na Salix caprea a Melampsora Larici-Pentandrae na Salix 

 pentandra. Druhy tyto se společného Caeoma vzniklé jsou nyní dobře 

 dle živitelů i dle teleutospor rozeznatelný. 



Jako další příčinu vytvořování nových druhů u rzí sluší po- 

 važovati vliv živitele, který ovšem do jisté míry spadá v jedno s pří- 

 činou předešlou t. j. s nenáhlým přivykáním novému živiteli. Nelze si 

 však dle mínění mého jednu příčinu bez druhé mysliti, nýbrž nutno 

 připustiti jejich vzájemné působení, jehož výsledky ovšem jsou různé, 

 jak již v předu bylo označeno. 



Shrneme-li úvahu předchozí v jedno, nutno ji vyjádřiti touto 

 větou: při vytvořování nových druhů řezů (a jistě i jiných hub para- 

 sitních) mají účast poměry klimatické, phytogeografické, hlavně vsak 

 znenáhlé přizpůsobování se novému živiteli a vliv tohoto na vytvoření 

 nových biologických a morfologicky ch vlastností. 



Přistupme nyní ku větě, již jsme v předu položili, že totiž všech 

 pět svízelových Puccinií, jež mají výtrusy zimní téhož typu, z jediného 

 druhu se vyvinuly, z druhu Puccinia Galii Pers. Autoikický tento 

 druh, vykazující všecky tři druhy výtrusů, jest velice rozšířen (viz 

 vpředu) na přečetných živitelích v Evropě, Americe a zajisté i v Asii, 

 odkudž máme doposud velice málo údajů o všech skupinách hub vůbec. 

 Z něho se vyvinula Puccinia ambigua tím, že aecidie biologicky se 

 rozlišily získavše možnost opět aecidie reprodukovati ; pak mohly 



