O vztazích mezi vzrůstem a geotropickým zakřivením kořenů. 



Výklad těchto zjevů není možno jinak podati, nežli s předpo- 

 kladem, že podrážděním mění se fysikami vlastnosti blan buněčných 

 na aktivní straně convexní a sice v tom směru, že se stávají tyto 

 tažnějšími, tato změna v ductilité že však souvisí se vzrůstem blan. 

 Až do jistého stupně k optimu celkového zakřivení rozdíl mezi zakři- 

 vením kořenu turgescentního a plasmolysovaného je daleko až o 100°/ 

 větší, než nad tímto optimem, které leží pod optimem normálního 

 vzrůstu. Že se zde vskutku jedná o vliv podrážděné plasmy na duktilitu 

 blan buněčných je zřejmo z toho, že osmotická energie se nezměnila. 

 Kdyby podrážděním zvýšena byla na straně konvexní plasticita blan, 

 čímž ovšem snížena by byla jich elasticita, nemohl by býti rozdíl 

 mezi zakřivením kořenu turgescentního a plasmolysovaného až do op- 

 tima celkového zakřivení větší, než nad oním optimem, ba musel by 

 se objeviti po případě opak toho. 



Otázka, zdali je ductilita blan convexní strany zvýšena abso- 

 lutně či relativně, nedá se tak snadno, jak také Pfeffer přiznává, 

 rozřešiti. Velice by to zjednodušilo celý náš názor na mechaniku za- 

 křivení, kdyby se tu jednalo o relativní zvýšení ductility blan strany 

 convexní ve smyslu Wortmannově. K tomu ani nebylo by třeba před- 

 pokládati stehování se protoplasmy se strany convexní na concavní, 

 dostačili by předpoklad intensivnějšího tloustnutí blan strany con- 

 cavní následkem zvýšeného přibírání plastických látek do buněk této 

 strany. Ostatně je vůbec otázka, zda větší množství plasmy v buňce 

 podmiňuje také větší produkci blány buněčné. Tloustnutí blan ku př. 

 je často podmíněno vnějším podrážděním, které zcela jistě nevyvolává 

 proudění plasmy do buněk, jejichž stěny tloustnou. 



Zdá se, že kdyby Wortmannova théorie byla správnou, že totiž 

 jen diferencovaným vzrůstem způsobeno je zakřivení, optimum tohoto 

 v jedno by mělo spadnouti s optimem vzrůstu normálního. Tomu 

 de facto tak není. Tím ovšem Wortmannova théorie se nevyvrací, 

 ježto diíferenciace vzrůstu podle ní podmíněna je přílivem plasmy na 

 jednu stranu orgánu a právě pro tento pochod proudění plasmy, totiž 

 pro okolnosti intensitu proudění určující, optimum ležeti může níže, 

 než pro pochod normálního vzrůstu. 



Ovšem již bylo poukázáno, že Wortmannovt výklady o stěho- 

 vání se protoplasmy nejsou dokázány, ba že jsou nedokazatelný. 



Studie o rozdělení plasmy v orgánu podrážděném geotropicky 

 nebo heliotropicky přivedly mne ku přesvědčení, že na straně kon- 

 kavní je vskutku zdánlivě více plasmy v buňkách, vlastně delší řada 

 buněk plasmou vyplněných, nežli na straně convexní. ale to faktum 



