

(3 XXX íí. Bohumil Němec: 



nedokazuje stěhování se plasmy. Mohlať na concavní straně plasma 

 loco povstati, podmíněna změnou cesty plastických látek. Z Organo- 

 genese taková změna přílivu plastických látek dosti je známa. Třeba 

 tu však vzpomenouti, že mimo Krausovy 10 ) zprávy není kvantitativ- 

 ních chemických údajů o rozdělení plasmy a vody v orgánu. Vše — 

 i ve Wortmannových studiích zakládá se na optických dojmech 

 praeparatů; Kohlovy (1. c.) námitky padají sice mým nálezem, že na 

 concavní straně je absolutně delší řada (ovšem krátkých) buněk plas- 

 mou úplně vyplněných (charakteru tedy embryonálního) než na straně 

 convexní. Přesvědčil jsem se však, že výklad těchto zjevu může býti 

 úplně jiný, než jak jej podal Wortmann. Je-li totiž strana konvexní 

 aktivní — jsem přesvědčen, že Kohluv názor o aktivnosti concavní 

 strany rozhodně je nesprávný — pak musí tato strana přemáhati od- 

 por kladený jí passivní stranou concavní. Při tom pak dostavují se 

 změny vzbuzené při každém překonávání mechanického odporu, jak 

 je z vnějšího stanoviska popsal Pfeffer (1. c). Tyto změny cytolo- 

 gicky jeví se v tom, že plasma buněk rostoucí partie až blízko k ve- 

 getačnímu vrcholu se zvakuolisuje, následkem čehož se zdá, že buňka 

 obsahuje plasmy méně. Věc však je ta, že v normální embryonální 

 buňce plasma je diffusné rozšířená, ale vodou zduřelá, v buňce mecha- 

 nickým odporem podrážděné voda nalézá se v differenco váných vakuo- 

 lách, plasma sama objemově se jaksi zmenšila. S tím. spojena je bez- 

 pochyby také okolnost, že na strauě concavní u křivících se kořenů 

 nalézáme daleko více karyokines, než na straně convexní. Však o tom 

 podrobněji promluvím na jiném místě. 



Kdyby se jednalo o klesnutí elastické síly kontrakční -■ či 

 stoupnutí tažnosti — membrán ve smyslu Nollově, museli bychom 

 přijmouti právě pro pochod tuto změnu působící jiné optimum, než 

 jaké jsme nalezli pro vzrůst. Odvolávati se na proměnu turgoru, 

 vzniklou proměnou temperatury i v normálně rostoucím kořenu není 

 tu možno, poněvadž proměny ty vznikajíce jak již řečeno, na všech ra- 

 diích stejnoměrně, nemohou vyvolávati ani co do intensity pozměňo- 

 vati jednostrané změny. 



Ostatně jsou tyto proměny, jak z níže vylíčeného pokusu patrno, 

 velmi nepatrné a samy o sobě vůbec by nestačily k vyvolávání roz- 

 dílů, obnášejících až 100°/ , s jakými se setkáváme při srovnávání 

 turgescentních a plasmolysovaných kořenů při různých temperaturách 



10 ) Kraus, G.: Über die Wasservertheilung in der Pflanze. Abh. d. natnrf. 

 Ges. Halle, Bd. 15. 



