O zpracování matečných louhů po výrobe konversního ledku. 5 



k níž natíivena U trubice. Do Volhardovy předlohy dán koncentro- 

 vaný roztok arsenanu sodnatého ( 100 cc), nádoba chlazena vodou a 

 do U trubice dáno několik cc téhož roztoku. Destilováno 500 cc ma- 

 tečného ledkového louhu. Když zkoncentrováno as na '%, tu počíná 

 volný vývoj jodu, dostoupí-li koncentrace y 2 , tekutina mocně pění, 

 vylučuje krystaly a hojně uniká jod. Jakmile pěna dostoupila až 

 skoro ku trubici postranní, tu doplněna dělící nálevkou horkou vodou 

 na původní volum a svářeno znovu. V jímadle obsažené destiláty 

 sraženy dusičnanem stříbrnatým, okyseleny dusičnou kyselinou a 

 sražený jodid stříbrnatý filtrován váženým Goochovým tyglíkem, pro- 

 myt zředěnou kyselinou dusičnou, horkou vodou, amoniakem, horkou 

 vodou, lihem, na to vysušen a vážen. 



Uniklo 2,93 g J, t. j. 44% veškerého jodu. Tekutina po od- 

 destilování jodu ztratila svoji alkalitu. 



Dle analys jest vidno, že integrujícími součástkami louhů jsou: 



chlorid sodnatý, 



dusičnan draselnatý, 



jodid draselnatý 



jodičnan draselnatý, 



síran horečnatý, 



síran draselnatý, 



Jodoform a organické látky. 

 Zprvu domníval jsem se, že unikání jodu dalo by se vysvětliti 

 hydrolysou*) železitých, hlinitých, i snad horečnatých solí dle 

 schémat : 



Fe-- + H„0 = Fe^- +H- 

 x OH 



Al----r-H,0 = Al^- -+-H 

 \OH 



Mg-- + H 2 = Mg(f +H- 

 XOH 

 a dalším účinkem volných iontů vodíkových na směs jodičnanu a jo- 

 didu dle rovnice svrchu naznačené, avšak malá množství těchto solí, 

 jak i pouhý výpočet dle těchto rovnic poukazuje, nedávají taková 

 velká množství jodu. Ostatně i pokus tento předpoklad dosvědčil. 



*) Hydrolysa tato jest ze stanoviska íýsikálního a analytického studována; 

 viz A. Stock, (Ber. Ber. 1900. 548). S. Moodt, (Amer. Journ. of Science 1906; 

 Zeit. f. anrg. Ch 51. 121.) a j. 



