O r ozkladu gelatiny plísněmi. 7 



Z tabulky jest vidět, že rozklad jest tu volnějším; dusíku ami- 

 dového nevzniká tolik jako u pokusů s kostní moučkou. Dusíku di- 

 aminového ubývá tu z počátku rychleji než dusíku monoaminového. 

 Ano v některých případech, jako u č. 6, 7 a 9 — jest monoamino- 

 vého dusíku na konci pokusu více než v nerozložené gélatine. Plíseň 

 asi odštěpuje napřed z hexonových zásad jen jednu aminovou sku- 

 pinu, čímž vznikají monoaminokyseliny, na př. z lysinu aminokapro- 

 nová (leucin), z argininu aminovalerová a p. A odštěpení aminové 

 skupiny z monoaminokyselin neděje se tak rychle jako u hexonových 

 zásad, následkem čehož se množství monoaminokyselin a tedy i množství 

 monoaminového dusíku zvětšuje. Kleslo-li ale množství diaminového 

 dusíku asi na 20°/ 0) tu ho již tak rychle neubývá. V baöce č. 2 a 3 

 bylo ho po 24 dnech 19-5%, v baňce č. 13 po 93 dnech ještě 16-7%. 

 Zajímavým jest, že působením plísně O dusíku diaminového na po- 

 čátku rozkladu přibývá. Tak přibylo u č. 11 o 6i3%, u č. 14 o 1-02% 

 a u č. 15 o 3*60°/o- Podobný úkaz vlivem některých bakterií uvádí 

 též Stoklasa ve výše uvedené práci. Dusíku monoaminového ubývá 

 hned od počátku rozkladu. Ale ubývání toto nepostupuje tak rychle 

 jako při pokusech s kostní moučkou. Teprve po 143 dnech (č. 17) 

 kleslo jeho množství na 19 - 64°/ , kdežto při pokusech s kostní moučkou 

 kleslo množství monoaminového dusíku již po 29 dnech na 18"50% 

 (č. 10, tah. I.). Ale ani hodně dlouhým působením plísní neklesne 

 množství dusíku mono- a diaminového pod jistou mez. Tak na př. 

 u č. 17 jest v roztoku po 143 dnech ještě 18-2% dusíku diaminového 

 a 19'6% dusíku monoaminového, což poukazuje na to, že asi štěpení 

 gelatiny není úplným. To si můžeme vysvětliti tím způsobem, že 

 plísně, jež z počátku štěpí komplikovanou molekulu gelatiny na slou- 

 čeniny postupně jednodušší (gelatosy a peptony), některé z těchto 

 komplexů rozkládají dále až na aminokyseliny a zásady, které pak 

 po odštěpení ammoniaku oxydují, kdežto jiné komplexy dále rozklá- 

 dati nemohou. Neboť ve ztekucené gélatine, kde plísně vegetovaly asi 

 4 měsíce, byly ještě sloučeniny, jež dávaly s kyselinou fosfovolf rá- 

 movou sedlinu ve vřelé vodě nerozpustnou; tedy asi gelatosy a pep- 

 tony. Emmerling a Reiser 10 ) zmiňují se rovněž, že i po delším půso- 

 bení mikrobů zbyla část gelatiny nerozložena. Levene u ) nalezl, že 

 i po lOměsíčním působení trypsinu na gelatinu zbylo v roztoku trochu 

 albumos a větší množství peptonů. Scheermesser X2 ) isoloval z pro- 



10 ) Berichte d. d. ehem. Ges. 35, 700. 

 n ) Zeitschr. f. physiol. Chemie, 41, 8. 

 12 ) Zeitschr. f. physiol. Chemie, 41, 68. 



