O rozkladu gelatiny plísněmi. 9 



ceniny takto vzniklé plísně při dýchání oxydují až vznikne na konec 

 H.,0 a (JO., Jeli v živném roztoku vedle bílkovin nějaká bezdusíkatá 

 látka, oxydují plísně podle B£utkewitsche napřed tuto sloučeninu, 

 bílkovinu pak štěpí jen nepatrně; proto vzniká v tomto případě málo 

 ammoniaku. 



Dále bylo třeba stanoviti, zda jest ammoniak v roztoku volným 

 nebo jako sůl nějaké kyseliny. Poněvadž obsah baněk, zvláště trval-li 

 pokus delší dobu, páchnul dosti silné ammoniakem, mohlo se před- 

 pokládati, že aspoň část ho bude v roztoku volná. 



Abych tuto otázku zodpověděl, připravil jsem novou řadu baněk 

 se 6% gelatinou ; do každé baňky odměřeno tentokrát 200 cm*. Po 

 skončeném pokuse roztok od mycelia odfiltrován a filtrát zředěn na 

 500 cm 3 . Ye 100 cm* určen ammoniak volný, jež se dá vypudit pou- 

 hým vařením; ve zbytku určena acidita a konečně destilací s kyslič- 

 níkem horečnatým stanoven ammoniak vázaný. V jiném podíle stano- 

 veny těkavé kyseliny. Ve 20 cm* určen dusík veškerý. Vedle toho 

 určena byla sušina v roztoku odpařením 20 cm* a sušením ve vakuu, 

 aby se zjistilo, mnoho-li gelatiny plísně při svých vitálních pochodech 

 oxydovaly. Výsledky analys sestaveny v tabulku III. 



Pouhým vařením roztoku uniká dosti mnoho ammoniaku, jak 

 ukazuje 14. sloupec Z/7, tub. Číslice v tomto sloupci udávají, kolik 



cm* — kyseliny by neutralisoval ammoniak vypuzený vařením ce- 

 lého rozloženého obsahu jednotlivých baněk (200 cm* 6% gelatiny). 

 Ammoniak tento může býti v roztoku bud xolným, nebo vázán na ně- 

 které organické kyseliny. Andrlík ui ) uvádí, že ammonaté soli amino- 

 kyselin se vařením rozkládají, při čemž ammoniak prchá. Kdyby 

 v našem případě byl všecken vázán na netěkavé kyseliny, jichž am- 



ti 



monaté soli se vařením rozkládají, tu by acidita (vyjádřená cm* — k) 



po vaření musela býti aspoň přibližně rovna číslům ve sloupci 14. 

 Ale jak jest ve sloupci 16. viděti, jest mnohem menší, zvláště při po- 

 kuse 7., 10., 19.— 22.; ano při č. 9. a 14. jest reakce po vaření do- 

 konce neutrálnou. Rovněž se nedá mysliti, že by snad byl tento am- 

 moniak vázán na těkavé kyseliny a že tyto zároveň s ammoniakem 

 těkají. Neboť v jiném podílu roztoku určené těkavé kyseliny (přepo- 



čtené rovněž na equivalentní an 3 — k) nám ukazují, že by nestačily 



9 ) Zpráva výzkumné stanice cukrovarnické. 1902, 20. 



