16 III. Jan Jelínek: 



prve vzniklé bezdusíkaté sloučeniny při dýchání oxydují. Poněvadž 

 ale se mi nepodařilo dosud vyloučit enzymy z roztoku, ponechal jsem 

 studium této otázky na pozdější dobu. 



Blutkewitsch nalezl, že za přítomnosti bezdusíkatých látek 

 rozklad bílkovin jest pomalejší, poněvadž plísně napřed oxydují tuto 

 látku bezdusíkatou. Ze plísně některé produkty rozkladu gelatiny 

 spalují až na vodu a kyselinu uhličitou, ukazuje nám pokus 9., 10., 

 13., 16., 17., 21. a 22. V roztoku gelatiny do baněk odměřeném 

 určena byla sušina. Po pokuse pak byla v roztoku opět sušina sta- 

 novena. Součet pak sušiny v roztoku po pokuse s váhou suché kul- 

 tury jest menším než sušina před pokusem. Ztráta jest tu různou 

 podle toho, jak dlouho plísně na gelatinu působily; obnáší 939 až 

 20 , 89%. ' Abych stanovil, zda bezdusíkaté sloučeniny skutečně zvol- 

 ňují rozklad bílkoviny, přidal jsem do 4 baněk po 4 g glycerinu, do 

 jedné as 2 # glukosy. 



Glycerin zdržel dosti rozklad gelatiny; zvláště u plísně O. 

 Méně ammoniaku vytvořila jenom plíseň P. Plíseň O vytvořila ho 

 sice trochu více než v tom případě, kdy gélatine nebyl přidán gly- 

 cerin, ale to se vysvětluje dlouhou dobou, která uplynula, než ve- 

 škerá gelatina byla ztekucena. Hořejší vrstva gelatiny byla dříve 

 ztekucena než vrstvy spodní ; tato hořejší partie pak se rozkládá pů- 

 sobením plísně dál, a za tak dlouhou dobu, než se celý obsah baňky 

 ztekutil, vzniklo v hořejší již ztekucené vrstvě ono větší množství 

 ammoniaku (viz č. 20. a 21.). Ztráta sušiny nebyla tu stanovena, po- 

 něvadž nebylo dáno do všech baněk stejné množství glycerinu. Pouze 

 při pokusu 21. určena v roztoku sušina. Po připočtení váhy kultury 

 nalezeno sušiny, nebéřeme-li ohled na to, že gélatine přidáno před 

 naočkováním plísně 4 g glycerinu, o 10 08% méně. Můžeme z toho 

 soudit, že glycerin byl již úplně spotřebován a že plísně kryly spo- 

 třebu uhlíku, potřebného ku dýchání, opět z gelatiny. Při pokuse 22., 

 kde přidána byla gélatine glukosa, jeví se též značné zpoždění ve 

 ztekucení. Po pokuse nalezena byla v roztoku ještě glukosa. Kvanti- 

 tativně nebylo však možným ji stanoviti, poněvadž se při vaření to- 

 hoto roztoku s Fehlingovým roztokem vylučoval kysličník mědičnaty 

 tak jemný, že procházel i silnou asbestovou vrstvou. Ač analysován 

 byl obsah baňky teprve za 32>dni po ztekucení, nalezeno ammoniaku 

 přece méně než za stejnou dobu při pokuse s pouhou gelatinou 

 (č. 10.). O plíseň sice v gélatine, které přidána byla glukosa, slabě 

 rostla, ale neztekucovala;ani po roce nenastalo ztekucení. 



