Vnitřní tření solných roztoků. 5 



láry, h střední rozdíl hladin, s specifickou hmotu, v objem protekla 

 kapaliny, r čas, během kterého se výtok děje, l délku kapilláry. 



Vlivu pozorovatele podléhají jen veličiny r, h, s, r. 



Z výrazu hořejšího je patrno, že největší vliv na výsledek má 

 čistota kapilláry. Sebe menší chloupek uvíznuvší v kapillare zvětšuje 

 značně r. Chyba ta se vždy poznala nepravidelnou dobou výtoku. Při 

 měření, které se při téže température opakovalo asi 6krát, snadno se 

 z rozdílu dob dalo poznati, že kapalině ve výtoku brání závada, již 

 nutno důkladným vyčištěním odstraniti. To se dalo několikerým pro- 

 plachováním destillovanou vodou, po případě kyselinou dusičnou a 

 pak pro rychlejší vyschnutí čistým alkoholem. 



r* 



Na température jsou rozměry apparátu ve výrazu -=— nezávislý, 



Z 4 



jsouce v čitateli i jmenovateli téhož rozměru —^. 



Další proměnná, od níž konečný výsledek silně závisí, je ozna- 

 čena písmenou h\ je to rozdíl výšek hladin kapaliny v reservoiru 

 hořejším a dolejším. Ta výška se průběhem měření mění. Pro vý- 

 počet stačí vzíti z krajních hodnot — při počátku jednoho měření a na 

 konci — arithmetický střed. Při sérii měření záleží na tom, aby h 

 bylo pokaždé stejné. To znamená*, do apparátu nutno dáti vždy stejné 

 množství roztoku, a kapillára musí býti pokaždé svisle upevněna, 

 neboť při dosti nepatrném objemu a krátkosti apparátu (v necelý 

 cm 3 , h ■=. 25 cm) již malé odchylky způsobují značné chyby. 



Prvému požadavku hleděno vyhověti tím, že do apparátu od- 

 měřováno množství roztoku vždy touž pipettou s jemnou špičkou obsahu 

 5 cm 3 . Požadavku druhému napomáhaly obě těžnice, dle nichž byl 

 apparat vždy před měřením postaven. 



Specifická hmota s byla správně stanovena pyknometrem Spren- 

 gel- Ostwaldovým na 4. desetinné místo, takže možná chyba neměla 

 na výsledek vlivu. 



Čas r kolísal mezi 180—100 vteřinami. Bylo jej možno měřiti 

 na V5 vteřiny. Z počátku lišila se jednotlivá odečítání na stopkách 

 až o 4 /s vteřiny. Později ovšem získanou zručností obnášely rozdíly 

 nejvýše 2 / 6 vteřiny. Aby se tyto chyby uvedly na míru co možná 

 nejmenší, měřen byl čas několikrát po sobě, 6 až i lOkrát. Ze všech 

 těch hodnot vzat střed, takže nyní úchylka činila asi 1 / 2 chyby původní. 



V uvážení toho všeho možno říci, že pozorovací chyby na po- 

 čátku nedosáhly 0'ö°/ ; později, jak experimentem zjištěno, nepřekro- 

 čily chyby 0-2%. 



