2 X. St. Hanzlík •. 



Data z těchto horských observatoří, jež tvoří podstatnou část 

 celé práce, byla doplněua pro značnější výšky daty získanými vý- 

 stupy balonů, dračích balonů, draků a ballons sondes, jež byla vy- 

 ňata z: 



1. Wissenschaftliche Luftfahrten (3 svazky), R. Assmann, A. Ber- 

 son, H. Gross, Braunschweig. 1899. 



2. Travaux de la station Franco-Scandinave de sondages aériens 

 à Hald 1902-1903. Viborg, 1904. Backhauzen. 



3. R. Assmann, A. Berson: Ergebnisse der Arbeiten am Aero- 

 nautischen Observatorium in Jahren 1900—1901, 1901 — 1902, 

 1903—1904 (Tegel); 1905 (Lindenberg). 



4. H. Hergesell : Veröffentlichungen der Internationalen Kom- 

 mission für wissenschaftliche Luftschiffahrt. Strassburg. 



Materiál byl spracován následovně: 



Z denních povětrnostních map ústředního meteorologického 

 ústavu vídeňského pro zimní pololetí, říjen až březen včetně od roku 

 1887 — 1905 byly zaznamenány ony dny, kdy se Sonnblick nalézal — 

 v době ranního pozorovacího terminu — v oboru anticyklony a to 

 uvnitř isobary 760 mm (niveau moře). Pro tyto dny byl zaznamenán 

 směr větru a jeho teplota na Sonnblicku a poloha středu anticyklony. 

 Pro každý měsíc uvažované periody let zanesl jsem tyto teploty 

 proudů vzdušných pod ohlavení označující jich směr. Týž je udán 

 na Sonnblicku na 16 bodů: N, NNE, NE, ENE, E, atd. Tím způso- 

 bem možno si udělati představu o tom, jaké extrémy teploty se mo- 

 hou vyskytnouti v oboru anticyklony ve výši Sonnblicku při jistém 

 směru větru. U vadím zde k vůli názornosti leden. 



Extrémní teploty na Sonnblicku pro rozličné azimuty vetru 

 (v anticykloně) : 





N 



NNE 



NE 



ENE 



E 



ESE 



SE 



SSE 



S 



SSW 



Leden 



—30-0 



—244 



—29-4 



-28*8 



— 16-8 



- 15-6 



—21-4 



— 14-6 



— 24-8 



—176 





— 3*6 



— 7-0 



—52 



—5-8 



—8-4 



-65 



—7-8 



v 



— 7-0 



—ío-o 



i 



