16 



X. St. Hanzlík: 



Relativní vlhkost v obou anticyklonách není valně rozdílná, 

 v teplé jest minimum ve středu, v studené téměř všude stálou. 



785—780 780—775 775-770 770—765 765—760 



Teplá anticyklona . 

 Studená anticyklona 



79 

 (89) 



86 

 91 



89 



86 

 89 



91 



75 

 (81) 





N 



NE E 



SE 



S 



SW W NW 



Teplá anticyklona . . 

 Studená anticyklona . 



80 



89 



86 



84 



87 

 89 



85 

 89 



89 

 85 



87 

 93 



82 



Dle sektorů jest v teplé anticykloně minimum v NW a N, kde 

 v studené o tom nelze rozhodnouti. 



Oblačnost jest větší v studené než v teplé anticykloně. Rozdě- 

 lení dle sektorů v teplé anticykloně není valně mezi sebou rozdílné, 

 v studené anticykloně neurčité. 



Poměry větrné v teplé anticykloně jsou analogické s poměry na 

 Säntisu a Sonnblicku, i zde ve všech, vyjma W a NW sektorech 

 převládá složka vytékající. V studené anticykloně, kde chybí zastou- 

 pení NW, N a NE sektoru, jsou větry v SE kvadrantu silnější než 

 v teplé. E sektor zde patrně naznačuje rozdvojení studeného sever- 

 ního proudu ; část východní vytéká z anticyklony, západní se pak 

 stáčí v právo do S, SW a W sektoru vytékajíc. Na Obiru setkáváme 

 se tedy ve W sektoru studené anticyklony ponejprve s vytékajícími 

 proudy. 



Bělašnica. 



U Bělašuice, nej východnější z uvažovaných horských observa- 

 toří, jsou číselná data v jednotlivých sektorech dosti spoře zastou- 

 pena, u teplé anticyklony ponejvíce SE, pak SW, u studené pouze 3 

 vnější stupně tlakové. 



