22 



X. St. Hanzlík 



hoto nejuižšího oboru teploty s proudy anticyklonálními od středu 

 před frontou «anticyklony (E) do SE, S až SW. Dalo se tedy 

 předpokládati, že obor nejnižší teploty bude pro každou nižší hla- 

 dinu posunut dále směrem proudu, na př. ku nižším stupňům tlako- 

 vým sektoru SW a W. Zde však vidíme, že onen studený proud 

 vzduchu, který ve vyšších niveau sektorů severních vstupuje do anti- 

 cyklony, plyne téměř v přímé čáře od NW ku SE. Jak vysvětlíme 

 ostré stáčení studeného proudu nad Alpskými hřebeny a naproti tomu 

 jeho téměř přímý tok na Sněžce? 



Absolutní a relativní vlhkost. Tyto tabulky jsem pro zimní polo- 

 letí z textu vynechal, jsou v datech Sněžky tak spoře zastoupeny, že 

 průměry naprosto vylučují diskussi. 



Oblačnost jest větší v studené než v teplé anticykloně a přibývá 

 v obou případech 



785-780 780—775 



775-770 770—765 766—760 



Teplá anticyklona . 

 Studená anticyklona 



6 

 10 



ku okraji. Pro teplou anticyklonu jest nejmenší oblačnost v SW, nej- 

 větší v E, pro studenou anticyklonu jest nejmenší v N, největší 

 v SE a E. 



Poměry větrné v obou maximech jsou téměř stejné. Vytékající 

 složka větru jest v obou velmi malá, máme zde vířivý pohyb, téměř 

 rovnoběžný s isobarami, jenž je zvláště vyjádřen v teplé anticykloně. 

 Jak soustava větrů kol středu ukazuje, leží střed studeného baro- 

 metrického maxima v hladině Sněžky o jeden stupeň tlakový (asi 

 5 mm v niveau moře) na západ mezi NW a W sektorem vůči onomu 

 v niveau moře. V případě teplého barometrického maxima souhlasí 

 oba středy v niveau moře a Sněžky, jest tedy „osa" teplé anticyklony 

 vzpřímenější než „osa" studené. 



Belchen. 



Největší váha v zimním pololetí leží v sektorech W a NW pro 

 teplou anticyklonu a W a SW pro studenou. 



Tlak. Rozdíl mezi průměry postupných stupňů tlakových v mm 

 obou anticyklon jest následující: 



