O studených a teplých anticyklonách. 35 



což podobně přispívá ku zvýšení tlaku. Jest tedy dle zde líčeného 

 myšlenkového postupu původ anticyklony podmíněn jak dynamicky, 

 tak i thermicky; netvrdím stejným dílem, tuta, tu ona příčina může 

 převládati. Masy vzdušné, jež tuto mělkou, tvořící se anticyklonu na- 

 pájí, jsou studené. 



Uvažujme nyní dva případy: 



Nechť Satellit, neměně intensitu, se pohybuje se stálou rychlostí. 

 Tedy i není příčiny, proč by vytvořená anticyklona tlak ve středu mě- 

 nila, tlak zůstává týž. Sesílení postupné rychlosti aneb seslabení in- 

 tensity satellitu má za následek rozpouštění anticyklony. Poněvadž 

 změna v intensitě satellitu se vymyká našemu přímému pozorování, 

 zbývá nám zde jen vztah mezi rychlostí tohoto (jenž jest přibližně 

 roven rychlosti anticyklony) a změnou tlaku ve středu anticyklony,*) 

 již možno zkoušeti na základě synoptických map. 



Představme si, že postupná rychlost tohoto satellitu se zvolňuje, 

 až se zastaví. Jaké jsou následky? Základna oné vrstvy, v níž pře- 

 vládá zdýmání vzduchu, sestupuje do nižších niveau. Vrstva výstupných 

 proudů se seslabuje. Sestupné proudy rozpouští v niveau kondensač- 

 ním vrstvy oblaků, zastaví srážky, vyjasní oblohu. Takto tvořící se 

 anticyklona na povrchu země — jež jest zprvu velmi mělká — se 

 tímto sesiluje. Poněvadž zdýmání studených proudů jest příčinou, an- 

 ticyklona sama pak následek, musí vyvinování se této vzhůru a po- 

 stranný odtok z ní býti pozadu za dodávkou vzduchu, t. j. ve středu 

 takovéto anticyklony, zvolůující svoji postupnou rychlost, tlak roste. 

 Anticyklona rychle vyvinuje se vzhůru, její mohutnost roste tak dlouho 

 a do té výše, až přítok shora se rovná postrannímu odtoku. Když se 

 anticyklona zastaví, t. j. když sestupné proudy dosáhnou povrchu 



*) V jedné z mých prací, v Monthly Weather Beview, 32, p. 562 — 565, 1904, 

 pokusil jsem se podati vztah mezi postupnou rychlostí cyklon a tlakem v středu 

 téchto, načež poukazuji; týž jest v pěkné shodě s touto úvahou. — Přijmeme-li 

 existenci zde uvažovaného satellitu vyšších vrstev, jenž jest původem a jenž 

 udržuje dvojici vírů, cyklony a anticyklony, můžeme si představiti, jak jest to 

 možné, že tyto víry našich šířek mohou přestupovati hřebeny horské. Neboť i když 

 proudy víru takového na povrchu země vlivem hor se ruší, mohou tyto býti na 

 druhé straně pohoří vlivem satellitu vyšších vrstev zase restaurovány. Tak Loomis 

 tvrdil, že výše amerických cyklon sotva dosahuje výše Mt. Washingtonu (1900 m), 

 Bigelow dle nejnovějších měření oblaků odhaduje výši cyklon na 3 — 5 km. Než 

 Hann poznamenává, že to všeobecně platiti nemůže, poněvadž depresse barome- 

 trické velmi často překročují Bočky Mountains, že tedy sídlo, zdroj téchto vírů 

 leží v mnohem vyšších niveau, jistě nad 4 km. VízHann: Lehrbuch der Meteoro- 

 logie. 1. vydání pp. 504 a 538 (pod čarou). 



3* 



