34 XII. Fr. Straňák 



Sterilní ícrmy myceliová 



Ozonium candidum Mart. (Coprinus.) (Fot. 6.) 



Tato ve Sloupských jeskyních dosti hojně se vyskytující forma tvoří přiléhavé, 

 tenké, pevné, bílé později nahnědlé, většinou přímočaré provazce, dělící se ve 

 vetší a menší větve. Provazce sestávají z těsně spojených, 7 — il u širokých hyf, 

 jež jsou po celé délce pokryty drobnými zrníčky šťovanu vápenatého. Tegetuje 

 na zemi, na níž jsou bud zbytky spráchnivélého dřeva nebo dřevěné drtiny; v je- 

 skyni Xicové ve spojovací síni a ve Starých Skalách u I. dómu na nánosu, kdež 

 popíná i skalní stěnu jakož i u Řezaného kamene. Po celý rok. Velmi hojně. 



Hypha memlranacea Pers. (Polyporas. 



Mycélium v podobě tenkých na konci rozstřepených blan, složených z hy- 

 fových vláken, na jichž povrchu jsou četné vylouéeniny ve formě malých kuliček 

 šfovanu vápenatého. Na dřevěném zábradlí „u Lesíka" v jeskyni Eliščině. XII — III. 

 Dosti hojně. 



Hypha élongata Pers. Polyporus.) 



Tato forma tvoří bílé, pevné provazce, které jsou však složené jako u pře- 

 dešlého druhu z hustě spojených hyfových vláken, prostoupených velkým počtem 

 menších i větších hvězdičkovitých drůz štovanu vápenatého. Na dřevěném sloupku 

 na témž místě jako forma předešlá. IX. — III., doäti hojně. 



Byssus plumosa Humb. (Fot. 7.) 



Je velmi hojný ve Starých Skalách, kde tvoří na dřevěném zábradlí úhledné, 

 čistě bílé, keříčkovité povlaky, které rukou lehce lze setříti. Po celý rok. velmi 

 hojně. 



Byssus floccosa Schreb. (Fot. 8.) 



Mycélium v podobě pěnovitých povlaků na sloupcích a na zábradlí v jeskyni 

 Eliščině. Po celý rok, hojně. 



Souhrn výsledků. 



Při zkoumání jeskynní flory pozorujeme, že převážný její díl 

 tvoří rostlinstvo tajnosnubné a z toho opět hlavně houby. S nimi 

 setkáváme se téměř ve všech částech prostor podzemních jak na mí- 

 stech polo8větlých poblíž vchodu, tak i na nejzazších místech abso- 

 lutní tmy. Při tom shledáváme, že určité druhy nevnikají hluboko do 

 jeskyň, omezujíce se toliko na místa šerá neb alespoň pološerá, kdežto 

 jiné výhradné v prostorách odlehlých a tmavých vegetují. K prvním 

 náležejí houby, jichž obvyklým a pro vývoj jich jedině příznivým stano- 

 vištěm bývají světlá místa povrchová, a jež dostávají se náhodně apassivně 

 do prostor jeskynních, kdež také nikdy nenabývají charakteru flory 

 temnostní; k druhým řadíme ony druhy, které i na jiných místech 



