8 XIII. Jaromír Wenig: 



lze zjistiti i na praeparátech železitým haematoxylinem barvených, 

 že prostupují vrstvou chitinovou pod nimi ležící a že spojují se 

 s buňkami smyslovými, tyto pak stýkají se s vlákny nervovými. Čím 

 dále do zadu postupujeme, tím hustší a mohutnější jsou praménky ner- 

 vové. Směrem dolů zužují se tyto v úzké proužky, jež táhnou se po 

 obou stranách roury zažívací (ď), pod kterou leží břišní páska. Di- 

 rektního spojení svazečků vláken nervových s touto nepodařilo se mi 

 zjistiti, ač nelze téměř o něm pochybovati, uvážíme-li směr, kterým 

 k elementům smyslovým přicházejí. Výjimkou shledal jsem, že pra- 

 ménky nervové přistupují k buňkám smyslovým též ze předu, jak 

 znázorněno jest na ob. 11. (řez podélný). 



Postupujeme-li ku dalším řezům, pozorujeme, že smyslové ty- 

 činky na povrchu se více neobjevují, též smyslové buùky a praménky 

 nervových vláken již zmizely; povrch hřbetu vyklenuje se znenáhla 

 a pokryt jest jen řídkými brvami krycími. Rez z partie ještě další 

 zobrazuje ob. 10.: vyvýšenina přešla prostě v normální hřbet zvířete. 

 Vidíme tu mohutné svazky dorsoventrálních svalů, běžících poněkud 

 šikmo, i svalů podélných (m, Im) a velmi četné žlázy v pletivu roz- 

 troušené. 



Tím vyčerpali jsme vše, co na příčných řezech možno pozoro- 

 vati. Přehledný obraz celého smyslového orgánu poskytují nám řezy 

 podélné. K barvení těchto užil jsem mimo železitého haematoxylinu 

 Heidenheinova i kombinace eosinu a haematoxylinu Delafieldova. 

 Na ob. 11. znázorněn jest řez vedený podélně právě středem hřbetní 

 vyvýšeniny. Chitinová vrstva má na předním svahu dvě prohloube- 

 niny, horní mělkou, dolní značně hlubší ; jsou od sebe ostrou hra- 

 nou odděleny. Dolní hlubší jest prve popsaná chitinová miska, ze 

 které směrem vpřed vyčnívá chumáč dlouhých smyslových tyčinek. 

 Tyto po užití eosinu mají vzhled tyčinek skleněných, jsou skoro 

 průhledné a velmi křehké, tak že na řezech velmi snadno se tříští. 

 Tyčinky tyto jsou u kořene značně silné, zužují se však distalně a 

 vybíhají v jemné vlákno. Při silných zvětšeních vidíme, že prostu- 

 pují stěnou misky dolů k intensivně zbarveným jádrům — jsou to 

 vlastně prodloužené, nad povrch vyčnívající buňky smyslové. Nad 

 těmito elementy, tedy v hořejší mírné prohlubině, sestaveny jsou kratší 

 tyčinky smyslové. Tyto jsou vesměs stejně dlouhé a tak hustě vedle 

 sebe seskupeny, že tvoří souvislý lem nad povrchem těla (na ob. 11. 

 jest jich zobrazeno mnohem méně). Krátké tyčinky pronikají ještě 

 zřetelněji než dlouhé spodinou svou ku jádrům smyslovým, jsou to 

 zase podivně utvářené smyslové buňky. Ob. 12. a) b) ukazuje dvě 



