O nových smyslových orgánech slepých isopodô. \ [ 



Zbývá ještě třetí domněnka, že snad máme zde co činiti s orgánem, 

 jímž samec čichá blízkost samičky. 



Přesný výklad pravého stavu věci jest na podkladě morfologickém 

 ovšem nemožný; výklad ten bude možný teprve po důkladném pozo- 

 rování fakt biologických a embryologických u těchto zástupců korýšů. 

 Ale v každém případě jistě zajímavým jest zjevem, že objevují se nové 

 smyslové orgány tam, kde na jiné straně vlivem okolností potence 

 smyslové ubývá; míním zde kompensaci očí a statoeystů. Titanethes 

 herzegoioinensis jest mimo to příkladem druhu, u něhož pohlaví 

 samčí jest vyznačeno větší smyslovou činností než pohlaví druhé. 



Jest pravdépodobno, že dalším podrobným studiem podzemních 

 forem isopodů nalezeny budou ještě jiné smyslové orgány dosud ne- 

 známé. Zdá se nasvědčovati tomu práce Verhoeffova „Über palä- 

 arktische Isopoden" (Zoologischer Anzeiger 1901). V práci té pojednává 

 autor o dvou nových druzích Titanetha pocházejících z jeskyní mo- 

 ravského Krasu ; jsou to Titanethes Absoloni Verhoeff a Titanethes 

 nodifer Verhoeff. O tomto dočítáme se mimo jiné : „Das 4. Caudal- 

 segment trägt bei tf und Q jederseits einen grossen, höchst eigen- 

 tümlichen Höcker (vielleicht der Sitz eines unbekannten Organs), der 

 schräg nach aussen steht. Er ist unten und aussen halbkugelig aus- 

 gehöhlt, oben mit einer tiefen Grube versehen und hinten mit einem 

 niedergedrückten Feld, in welchem einige Unebenheiten zu bemerken 

 sind. In Zusammenhang mit diesen Höckern sind auch die Seiten 

 des 3. Caudalsegments ganz ungewöhnlich entwickelt, der Hinterrand 

 ist zur Aufnahme der Höcker jederseits stark eingebuchtet und die 

 starken und hinten spitzen Epimerenzipfel greifen um die Höcker 

 herum." Podrobnější zprávy Verhoeff nepodává; mám zato, že i zde 

 jde o orgán smyslový. 



Jak z kusého popisu Verhoeffova vysvítá, byl by u Titanethes 

 nodifer orgán ten společný oběma pohlavím, a na rozdíl od druhu Tita- 

 nethes herzegoivinensis umístěn na čtvrtém kaudálním segmentu a pá- 

 rovitý. 



V případě, že podaří se mi získati potřebný materiál, pokusím 

 se věc tu objasniti důkladněji. 



Literatura. 



Verhoeff, „Uber paläarktisehe lsopoden" zool. Anzeiger 1900, 1901. 



