Několik pokusů o účinku mechanického chvění na kohaerer. 5 



přerušovaný proud poněkud vyšší, rozdíly tyto však leží v mezích 

 pozorovacích chyb, takže bezpečného závěru z nich činiti nelze. 



Vložení samoindukce (7 Henry) do kruhu proudového nemělo 

 žádného rozhodného výsledku. 



Pozorování provedená při různých elektromotorických silách 

 ukazuje následující tab III. 



Tab. III. 



^Volt 



•i 



s 2 



s'i 



*'a 



0-201 



62 



82 



75 



82-5 



0-402 



72 



85 



75 



83 



0-603 



75 



84 



74 



84 



0-804 



72 



82 



73 



83-5 



1-005 



74 



83 



71 



83 



1-206 



71-5 



83 



78 



83 



Z ní jde, že tlak, při němž odpor se stává malým, i tlak, při 

 němž kontakt nabývá opět velkého odporu, jest na elektromorické síle 

 nezávislý. 



Pokud se týče pozorování, při nichž při stálém tlaku zvyšována 

 elektromotorická síla, až se dostavil malý odpor, byl průběh pozoro- 

 vání pravidelně takový, že při malém tlaku nedostavil se odpor malý 

 ani při elektromotorické síle 3 - 5 Volt, při tlaku pak vyšším ihned 

 při ems. 01 neb - 2 Volt Jen v několika málo případech dostavil 

 se odpor malý též t mezích 0-8— 1*2 Volt. 



Shrneme-li pozorování konaná na kontaktu dvou aluminiových 

 tyčinek, musíme přiznati tomuto kohaereru, je— li kontakt pečlivě ad- 

 iustován, velkou a bezpečnou citlivost na elektrické vlny a snadný a 

 bezpečný návrat k velkému odporu mechanickým otřesem, nehodí se 

 však ke studiu příčin těchto úkazů, neboť pohybujeme se zde mezi 

 dvěma extrémy, odporem nekonečným a nullovým. Příčina toho pravdě- 

 podobně tkví v příliš tenké povrchové vrstvě a z toho plynoucí pak 

 neurčitosti podmínek na kontaktu. Tím se stává kvantitavní studium 

 skoro nemožným, neboť veličina proměnná, odpor, bud* se YŮbec ne- 

 mění, zůstávajíc nekonečnou, nebo se změní až v druhý extrém, kle- 

 sajíc na nullu. 



