4 XIX. Bohumil Kučera: 



několika dílci mikrometru. Rychlost lístku a tedy intensita proudová 

 a ionisace je obráceně úměrná době, za kterou klesne lístek o určitý 

 stálý počet dílců na př. o jeden. 



Aby voda, jíž při pokuse bylo užito, byla pokud možno „čerstvá", 

 t. j. nepocházela z vedlejších přívodních trubic vodovodu, nýbrž 

 z trubice hlavní, byl po dobu asi 1 j 2 hodiny nepřetržitě kohout vodo- 

 vodu otevřen a voda vypouštěna. Zatím změřena vodivost vzduchu 

 pod zvoncem uzavřeného a nalezeno, že lístek klesal o 1 dílek škály 



za 154-2 sek., což odpovídá proudu = 00065. Pro pohodlí 



násobme všechny takto vypočtené hodnoty pro proud 1000 a pišme 

 tedy pro něj v tomto případě 65 arbitrárních jednotek. Potom byla 

 naplněna vodovodní vodou dvoulitrová láhev a v zařízení skizzo- 

 vaném po dvacet minut proháněn jí vzduch recipientu, načež asi po 

 5 minutách bylo započato s měřením. Veškeré pozorovací výsledky 

 jsou uvedeny v prvých třech sloupcích tabulky I., při čemž sluší po- 

 dotknouti, že veškerá čísla jsou středy z několika (obyčejně přes 

 hodinu trvajících) pozorovací, při nichž lístek klesl o 20 i více dílců 

 škály. Uvedené pozorovací doby jsou středy mezi počátkem prvého 

 a koncem posledního pozorování. (Viz následující stranu.) 



Ve čtvrtém sloupci pod rubrikou I' jest uvedena vodivost vzniklá 

 při prohánění vzduchu vodou, tedy I — 65, v pátém barometrický 

 tlak za doby měření (dle barografu), v šestém vodivosti I, e «i korri- 

 gované na tlak 740 mm a konečně v posledním jejich briggické loga- 

 rithmy. Poslední tři rubriky odpadají při posledních měřeních — ne- 

 majíť pro příliš malou přesnost smyslu. Co se týče korrekce vodivosti 

 na barometrický tlak, sluší podotknouti následující : Apparat přes 

 všechnu péči nebyl absolutně vzduchotěsný, tak že se velmi úzkými 

 kapillarami, eventuellně trhlinkami kaučukových trubic tlak vzduchu 

 uvnitř a vně vyrovnával. Proto zavedena korrekce na tlak dle zná- 

 mého fakta, že vodivost plynu nějakým ionisačním agens ionisovaného 

 je úměrná v širokých mezích jeho tlaku. Ostatně jsou změny korrekcí 

 způsobené tak nepatrné, že bez újmy přesnosti by mohly býti zaned- 

 bány, jak se také u druhého pokusu stalo. Připomínám výslovně, že 

 elektroskop stál po celou dobu, i když se s ním nepracovalo, nabit, 

 a to záporně asi na takový potenciál, jakého potom užíváno, totiž ca 

 250 Volt. Výsledky pozorovací jsou znázorněny na diagramům 1. a to 

 křivkami I. a) a I. b). 



