Radioaktivně vlastnosti vody z pražského vodovodu. 9 



kteráž byla aktivována 5 mg radiumbromidu, jenž jest majetkem fy- 

 sikálního ústavu. U této destičky byla aktivace provedena jednoduše 

 tak, že byla vzduchotěsně uzavřena po dlouhou dobu asi půl roku 

 spolu s ebonitovou kapslí, v níž radiová sůl se kupuje a kteráž není 

 absolutně vzduchotěsnou v otvoru velmi tlustostěnného olověného válce, 

 jenž byl uzavřen přilepenou destičkou papírovou. Poločasy, které zji- 

 stíme na logarithmické křivce v době, kdy klesání se ustálilo (asi po 

 2 hodinách), jsou u indukované aktivity z vody asi 31*5 minuty, 

 u indukce z radia asi 32 — 33 minut, tedy v oboru pozorovacích chyb 

 úplně totožné, což jest neklamným důkazem o společném, stejném 

 původu obou. Číslo, které se udává na př. v Rutherfordově knize 

 o radioaktivitě pro poločas indukce, je sice o něco menší, obnášejíc 

 přes 28 minut, leč to zde nepadá na váhu, ježto malá modifikace, 

 vzniklá snad pokusnými podmínkami, měla týž vliv na indukci z vodo- 

 vodní vody i radiumbromidu. O indukci thoriem se u vody jednati 

 nemůže, ježto ta má poločas 1 1 hodin. Bližší naší hodnotě je poločas 

 iodukce aktinia, 4L minut, leč jest velmi nepravděpodobno, že by 

 aktinium v takovém množství se mohlo v říční vodě vyskytovati. 



Jedna námitka mohla by se při aktivaci drátu vodou činiti — 

 totiž ta, že snad vzduch laboratoře, jenž byl ve vývěvě emanací na- 

 sycován, sám byl již aktivný, a od něho že tedy indukce měla svůj 

 původ. Aby se této námitce předešlo, byl pokus opakován, a to tak, 

 že drát zavěšen v aktivační nádobě bez vody, nabit na — 5000 Volt 

 a po 2 hodiny přímo prossáván vzduch laboratoře nádobou, aniž by 

 byl před tím přišel ve styk s vodovodní vodou. Ionisace drátem způ- 

 sobená stoupla po této aktivaci vzduchem laboratoře asi o 2%» tedy 

 z 1*2 na 1*44, což je oproti stoupnutí na 380 jistě effekt, jejž lze 

 zanedbati. Nemůže kaliti výsledek náš než asi o 1 / 2 °l . 



Pokládám těmito pokusy za nezvratně prokázáno, že říční volně 

 tekoucí voda vltavská, jež vodovodem v městě se rozvádí, jeví vlastnosti, 

 jež dle obecně užívané terminologie shrnujeme pod názvem radioaktiv- 

 ních, a dále, že tyto vlastnosti jsou úplně obdobné s vlastnostmi, jež 

 jeví t. zv. emanace radiová. 



Při výpočtu měření byla ionisace, t. j. intensita nasyceného 

 proudu mezi rozptylným tělesem a sítí na stěnách zvonu kladena 

 obráceně úměrnou času, za který klesl elektroskopický lístek o jeden 

 dílec mikrometru, času, který byl počítán z klesnutí o více, 20 až 

 30 dílců. Bylo by možno, že klesnutí o jeden dílec odpovídá na růz- 



