Studie o síranu železitém. 



Reakce děje se bud! dle schéma: 





aneb : 



2FeS0 4 j Fe t (SO t ) 3 



2FeO 



2Fe È 9 



2H.iS0 4 S0 2 



S0 3 



SO n 



H 2 







Rovnice platné pro rychlostní „konstantu" v systému trimoleku- 

 lárné aneb kvadrimolekulárné reakce, totiž: 



h — 



t{b-a)'< 



(b~a)x w b(a-x) 



_(a — x)a 



, případně 



k' = 



t(a-by 



In 



(x — a) b 

 (x — b) a 



a (b - x) 



4x — (a — b) 



( a + b) \(x-anx-b) + 



ab 



nedají při výpočtu žádných „konstant" ani pro ty případy, kdy uva- 

 žujeme jednodušší eventualitu, že koncentrace b kyseliny sírové je 

 mnohokrát větší než a koncentrace síranu železnatého. 



:, m m= im9 SO ;L 



Obr. 1. 



Domnívali jsme se, že příčina leží v tom, že systém je nehomo 

 genní. 



V další řadě pokusů hleděli jsme k tomu, abychom inhomogenitu 

 prostředí zmírnili. Užívali jsme materiál co nejjemněji třený a teku- 

 tina udržována neustále v pohybu kysličníkem uhličitým, který pod 

 konstantním tlakem prováděn dle způsobu, jaký popsán byl jedním 

 z nás ve studii již citované. 



Reakčními nádobkami byly zde táhlé baňky (viz obr. Ií.) se za- 

 broušenou trubicí, kterou přiváděn kysličník uhličitý, a s postranní 

 trubkou pro odvádění reakcí vzniklého kysličníku siřičitého. Tento 

 jímán do titrovaného jodu, jehož nadbytek určován arsenanem sod- 

 natým. 



i* 



