16 WILHELM LECHE, HAFSMOLLUSKER. 



pag. 452, T. XXX, f. 6. Wood. 1. c. Vol. II, pag. 182, T. XVI, f. 5 a. - 



Jeffreys: British Conchology, Vol. II, pag. 311, T. VI, f. 3. 

 Recent. — 1875: N:o 27) (Finm. utanför Sorö) 1 ex. -- 30) (Einm. utanför Nordkap) 

 1 ex. 

 Djup: 180 fmr. på sandbl. lerbotten. 



N:o 27: Long. 22i, alt. 19, crass. 94 m.m. 

 Såsom af måtten framgår, utmärker sig denna form derigenom, att den är syn- 

 nerligen hög i förhållande till längden; skalet är nästan fyrkantigt (jemf. de cit. figurerna). 

 Från den följande A. crebricostata skiljer sig denna l:o genom bredare och färre 

 veck; 2:o derigenom att bakre dorsalranden går nästan parallelt ined ventralranden; 

 3:o o-enom sin gulbruna färg (se i öfrigt under Ast. crebricostata). 



Midd. har funnit ett ex. i Ishafvet vid lyska Lappmarken; Schmidt fossil vid 

 Korepowskoj. 



22. Astarte crebricostata Forb. et Hanl. 1. c. Vol. I, pag. 456, T. XXX, f. 9. — Mörch: 

 Moll. du Spitzb. N:o 55. - - Gould 1. c. pag. 126, f. 440. - - Mörch: Moll. 

 Groenl. N:o 183. — Ast. danmoniensis Midd.: Beiträge etc. III, pag. 560. — 

 Särs.: Dyrelevninger fra Qvartärperioden, pag. 102. - - Schmidt 1. c. pag. 63. - 

 Ast. danmoniensis var. arctica, Särs: Forhandl. i Vidensk. Selsk. Christiania, 

 1858, pag. 60. 

 Recent. -•- 1875: N:o 5B) 1 ex. - - 170) 1 ex. - - 171) 4 ex. - ■ 181) 1 ex. — 182) 

 flera ex. — 184) 2 ex. — 186) 2 ex. 

 1876: N:o 5) 3 ex. - - 8) 1 ex. — 9) flera ex. - - 10) flera ex. — 12) 

 flera ex. - - 38) flera ex. — 41) 1 ex. - - 42) flera ex. 

 På 15 lokaler från Finmarken till long. 75° 35', Kariska hafv.; djup: 

 5 — 125 fmr. företrädesvis på lerbotten. 

 Karakteristisk för denna form är den grågula färgen, hvilken är fullkomligt kon- 

 stant och äfven utmärker de minsta individerna, hvilka derigenom med lätthet skiljas 

 från. ungarne af de andra arterna, som städse hafva en mörkare brun färg. Ungar af 

 Ast. warhami med starkare striae kunna endast s;enom färden skiljas från Ast. crebricostata. 

 Likaledes är den omständigheten att påakta, att äfven hos fullt utbildade individer af 

 denna form vecken städse öro fullt utbildade ända till ventralkanten, hvaremot de hos 

 de andra Astarte-arterna (excl. den nära beslägtade danmoniensis) oftast mot nedre kan- 

 ten så småningom blifva otydliga och försvinna. Veckens form varierar alls icke hos 

 de talrika föreliggande ex. Mycket sällan äro bucklorna korroclerade. Såsom karak- 

 teristiskt för föreliggande art, anföres af Forbes: "ventral margin internally crenated". 

 Jag har dock hos flera fullt utbildade ex. funnit denna rand vara fullkomligt slät. 

 De största ex. ha följande dimensioner: 



Long. 26, alt. 23, crass. 11 m.m. 



o" 



»> 24^, » 204, » 10 



Ehuru, som antydt, denna art vanligen har en karakteristisk habitus och ej lätt 

 kan förvexlas med andra, så stå dock flera bland de föreliggande både genom något 

 mörkare färg och genom sin form Ast. danmoniensis så nära, att någon specifik skilnad 



