26 WILHELM LECHE, HAFSMOLLUSKEK. 



Y. frigida är således liksom samarterna att anse som synnerligen polymorf, enär 

 den ej blott är olika på olika områden, utan t. o. m. på närbelägna lokaler ännu så 

 stora olikheter förekomma, som figg. 5 a och d ådagalägga. Dessa extremer samman- 

 knytas dock genom mellanformer (fi och d) och måste således betraktas som tillhörande 

 samma art. Att Y. frigida dessutom genom öfvergångsformer är förbunden med när- 

 stående arter, skall nedanför visas. 



Ej iakttagen af Midd. 



39. Yoldia forma propinqua no v. Tab. I, fig. 7, a b. 1 ) 



Recent. -- 1875: N:o 186 [Kariska hafv. long. 57° 56', lat. 73° 34'; djup: 60 fmr. på 

 lerbotten]) 3 ex. (2 tomma skal och 1 med djur). 



Enär jag anser det alltför vågadt att föröka antalet tvifvelaktiga Yoldia-arter 

 med en ny, uptager jag under ofvannämda provisoriska namn 3 ex., hvilka jag för- 

 gäfves försökt hänföra till någon känd art. Dessa skulle med samma berättigande 

 som flera af de smärre Yoldia-formerna kunna anses representera en sjelfständig art. 

 Men deras största egendomlighet, det karakteristiska för dem utgöres just af deras 

 intermediära ställning, så att man med lika stort skäl skulle kunna upfatta dem 

 som en varietet af hvilken som helst af formerna Y. lucida, pygmaaa, intermedia eller 

 frigida. Ej heller äro de 3 ex. sinsemellan fullt öfverensstämmande, enär det ena afviker 

 något från de andra två, så att man ej utan vidare skulle kunna sammanföra dem. Jag 

 upställer dem sålunda såsom verkliga "mellanformer", förenande sådana former, hvilka 

 betraktas som sjelfständiga arter. Mera material bör afvaktas, innan deras definitiva 

 plats kan bestämmas. Att lemna en fullt tillfredsställande och tillräckligt skarp diagnos 

 på föreliggande 3 ex. faller sig dessutom ganska svårt, helst de, som nämdt, sins- 

 emellan ej äro fullkomligt öfverensstämmande. En jemförelse med de ofvan upräknade 

 arterna torde således gifva den bästa föreställningen om dem. 



Forma « (2 ex.) fig.' 7, a: long. 5, alt. 3, crass. 2A m.m.; dent. anter. 11, poster. 

 12. Hvad skalets form beträffar, likna dessa ex. mest Y. lucida och skilja sig således 

 från intermedia genom större höjd i förhållande till längden samt genom mera båg- 

 formigt böjd ventralkant. Från den typiska Y. pygmaäa afvika de genom större höjd 

 och genom bredare, mera snedt afskuren bakre ända. Från Y. lucida skilja de sig l:o 

 genom större crassituclo; 2:o genom längre låständer och framförallt 3:o genom större, 

 mera framstående, skedformig ("cochleariformis") ligamentgrop — i hvilka sistnämda 3 

 karakterer dessa 2 ex. öfverensstämma med Y. pygmsea och intermedia. Alltså öfver- 

 ensstämina de, hvad skalets form beträffar, bäst med Y. lucida, hvaremot de på grund 

 af låsrandens beskaffenhet stå Y. pygmaia och intermedia närmast. 



Forma f> (1 ex.) tig. 7, b: long. 4i, alt. 3, crass. 2 m.m. Detta ex. skiljer sig från 

 forma cc derigenom, att det, såsom af måtten framgår, är högre i förhållande till längden. 

 Det står nära den förut beskrifna ungen af Y. frigida (jemf. fig. 6 b.), men skiljes från denna 

 genom större längd i förhållande till höjden och genom mera sluttande bakre dorsalrand. 



Således sammanknytas genom forma « Y. pygimea och intermedia med Y. lucida, 

 och genom forma /? dessa åter med Y. frigida. Man kan sålunda — som redan antydt — 



*) För jeraförelsens skuld är vid sidan om denna afbildad en ungefar lika stor 1. intermedia från N. Semlja. 



