KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 16. N:0 2. 43 



Med afseende på storleken öfverensstämma således dessa ex. med Midd.'s var. 

 major. Egendomligt för de föreliggande ex. är, att på somliga finnes på midten 

 af sista vindningens yttre del en svag, endast med beväpnadt öga synlig ås; stundom 

 finnes ofvanför denna en ännu svagare dito. 



Midd. har funnit var. typicä i Ishafvet vid ryska Lappmarken och i Hvita hafvet, 

 var. major i Ochotzska hafvet, vid Schantai*-öarne och Sitcha, 



79. Margarita argentata Gould. 1. c. pag. 282, f. 544. — Mörch: Moll. Groenl. N:o 

 139. — M. glauca Moll. pag. 81. 

 Recent. — 1875; N:o 52 [vest. om N. Semlja]) 2 ex. — 80 [Matotschkin scharr]) 3 

 ex.; djup: 2 — 20 fmr. på ren och sandbl. lerbotten. 

 Ex. öfverensstämma med de typiska, men äro något större än hittills kända; 

 long. 6, lat. 6A m.m. 



(80). Var. gigantea mihi, Tab. I, fig. 11. 



Recent. — 1875: N:o 147) 1 ex. (?) — 150) flera ex. - - 150 a) 1 ex. — 151) 3 ex. 

 — 170) 1 ex. — 171) 2 ex. 



På 5 (eller 6?) lokaler från long. 63° 5' till long. 73° 45', Kariska 

 hafv. ; djup: 9 — 90 fmr. på ler- och sandbotten. 

 Skiljer sig från den typiska: l:o genom spetsig apex, den typiska formen har 

 plattad, trubbig apex; 2:o genom tydligare längslinier; 3:o derigenom att den har 5 — 6 

 vindningar, den typiska har 4; 4:o genom betydligare storlek. 



N:o 150 a: long. 10, lat, 10 m.m. 

 N:o 150: » lOi, » 11 » 



Med somliga former af M. groenlanclica har ifrågavarande varietet en viss lik- 

 het, inen skiljes lätt från dessa genom mycket trängre nafvel, något högre spira, tä- 

 tare iindulerande strite och slutligen derigenom, att den aldrig har en rödaktig eller 

 brun anstrykning. 



N:o 147 hör måhända ej hit; den har en betydligt mera öppen nafvel än de 

 andra ex. 



Genom beskaffenheten af radula (fig. 11, b, c) visar sig denna form höra till det 

 af Friele upstälda slägte Macliwroplax (Archiv for Matheni. og. Naturv. 1877, pag. 311). 

 Ifrågavarande forms radula afviker dock i så måtto från detta slägtes, att den förras ra- 

 dula har 17 "sabeldannede lameller", i stället för 5 — 1.0, hvilket senare tal Friele up- 

 gifver såsom det för Machasroplax karakteristiska. Antalet öfriga tänder är detsamma 

 som hos M. affinis och varicosa (elegantissima) (1. c. T. V, f. 2 och 4): 1 centraltand, 

 3 mellantänder, 1 lateraltand. Hos var. gigantea äro dock mellantänderna mera lika 

 centraltanden än hos sistnämda arter; centraltanden har något trubbigare skärrand, 

 och mellantänderna äro endast i yttre skärranden fint taggade. 

 Midd. har ej påträffat M. argentata vid N. Semlja. 



81. Margarita elegantissima (Bean.) Wood. 1. c. Vol. I, pag. 134, T. XV, f. 1. — Schmidt 

 1. c. pag. 49, T. IV, f. 11. - - M. varicosa Gould 1. c. pag. 285, f. 547. — M. 

 polavis Danielssen enl. ex. i Köpenhamns Museum. 



