KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDUNGAR. BAND. 16. N:0 2. 53 



Skiljer sig från var. nobilis hufvndsakligen genom starkare längslinier och mindre 

 storlek. Skulpturen varierar ganska mycket; hos somliga äro längs- och tvärlinierna 

 nästan lika mycket utvecklade, såsom på den af Wood meddelade ofvan cit. fig. 



Att denna form skulle vara ungen af Trophon craticulatus Fabr., såsom Midd. 

 (Beiträge etc. II, pag. 453) påstår, är ej antagligt. 



102. Pleurotoina novaja-semljensis nov. spee. Tab. I, fig. 15. 



Testa ovato-fusiforini, cinereo-lutea; anfractibus 5i — 6, planiusculis, juxta sutu- 

 ram recte angulatis, longitudinaliter et transversim a?qualiter lineatis; canali 

 brevi. 

 Reeent. — 1875: N:o 147) -1 ex. - - 148) 1 ex. — 165) 1 ex. — 166) 1 ex. — 170) 

 1 ex. — 171) 1 ex. 

 1876: N:o 42) 4 ex. 



10 ex. på 7 lokaler från Matotschkin scharr till long. 75° 35', Ka- 

 riska hafv. ; djup: 5 — 90 fmr. på sand- och lerbotten. 

 N:o 166: long. 8, lat. 41, alt. anfr. ult. 4A, alt. apert. 4 m.m. 



» 165: » 8, » 4i, » » »5, » » 4 » 



» 42 (1876): » h\, » 3, » » >» 3i, » » 3 » 

 Af de förut anförda arterna liknar denna för resten lätt igenkänliga form mest 

 Pl. turricula var. exarata. Från denna skiljes den: 



l:o genom trubbigare och i förhållande till sista vindningen kortare spira; 

 2:o genom kortare kanal; 



3:o vinkeln vid suturen är rät och skarpare än hos var. exarata; 

 4:o inga transversela "plicas" finnas, utan endast finare striaa, hvilka bilda ett 

 fint nätverk med de longitudinela linierna; de senare äro icke eller blott obetydligt 

 starkare än de transversela. 



Endast ett ex. (N:o 1 70), som för resten öfverensstämmer med de öfriga, har 

 mera utvecklade tvärveck, hvarigenom dess struktur mera liknar den hos var. exarata. 

 Afven med Pl. trevyllana Forb. and Hanl. har denna art genom de under 2:o och 4:o an- 

 förda karaktererna någon frändskap, men skiljes lätt genom sin kortare spira och myc- 

 ket skarpare vinkel å öfre delen af vindningarne. Närmast ifrågavarande art står väl 

 Wood's Pl. dowsoni (1. c. Vol. III, pag. 39, T. III, f. 13, 14) "från Englands glacial- 

 formation. W. anser Pl. dowsoni komma nära var. exarata, men den är dock att 

 döma efter af bildningen kortare och mera upsväld än den sistnämda. Af de före- 

 liggande ex. är det N:o 170 som mest liknar W.'s art, utan att de dock kunna anses 

 vara identiska: Pl. dowsoni har 7 vindningar, är mera långsträckt, ej heller är skulp- 

 turen fullt öfverensstäm mande. 



Ehuru jag således ej hyser den ringaste tvekan att för tillfället upställa Pl. novaja- 

 semljensis som sjelfständig art, är jag dock på samma gång öfvertygad om, att såväl denna 

 som Pl. dowsoni, woodiana, impressa och kanske ännu några flera vid en rikligare 

 tillgång på ex. från olika lokaler skulle kunna upvisas tillhöra den mångskiftande 

 Pl. turricula's formområde. 



