KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. KAND. 16. N:0 2. 61 



nåden pä detta organs olika beskaffenhet, skulle man erhålla nästan lika många skilda 

 arter, som man har individer. Radulan visar sig nämligen olika t. o. m. hos så- 

 dana individer, mellan hvilka äfven den mest skrupulösa iakttagare ej förmår uptäcka 

 den ringaste skiljaktighet för öfrigt. Då, såsom jag sökt ådagalägga vid B. ciliatum 

 var. turrita Mökch (se nedan), radulans bygnad hos individer af samma form inga- 

 lunda är konstant, utan fastmera underkastad lika stor variabilitet som sjelfva skalet, 

 böra olikheterna i radulans bygnad ej kunna anses berättiga till att skilja ifrågava- 

 rande former i flera arter. Såsom en typ för radulan hos B. ovum kan man antaga: 

 midteltanden med 5 taggar, af hvilka den yttersta på hvarje sida äro något bredare än 

 de tre mellersta; sidotänderna med 3 taggar (fig. 29 i, k). De från denna formel afvi- 

 kande kunna upfattas som modifikationer af denna. En radula af samma beskaffenhet 

 som den å fig. 29 i, k afbildade finnes ock hos B. cyaneum Lov. J ) = B. groenlandicum 

 Troschel 2 ) och hos B. belcheri var. Smith 3 ). Närmast den typiska står radulan hos 

 N:o 153 (fig. 29 c — e); den afviker endast derigenom, att de innersta taggarne af ena 

 sidans sidotänder hafva närmat sig hvarandra så mycket, att de sammmansmält till en 

 2-delad tagg. Hos N:o 66 (fig. 29 a, b) är yttertaggen på midteltandens ena sida ru- 

 dimentär. Hos N:o 151 (fig. 29 f — h) är midteltanden normal, men ena sidans sido- 

 tänder ha 4 taggar, i det de två mellersta ta°'2;arne ha UDkommit genom en delnimr 



Do ' CD 1 Ö G 



af den mellersta hos den typiska radulan. 



Till belysande af den variabilitet, som är karakteristisk för Buccinum-radulan, 

 vill jag ytterligare påpeka, att medan Troschel hos den B. ovum närstående hum- 

 phreysianum (1. c. T. VI, f. 11) funnit 6 taggar å midteltanden, samt å sidotänderna 



3 utbildade och antydan till en fjerde, afbildar Friele (Nyt Magazin f. Naturv. 1877, 

 f. 9) hos samma art (B. humphreysianuin) 5 taggar å midteltanden och 4 å sidotän- 

 derna. Vidare har Loven (1. c.) hos B. undatum funnit 7 taggar å midteltanden samt 



4 å sidotänderna, hvaremot Möbius (1. c. pag. 52) hos samma art afbildar 6 taggar å 

 midteltanden och 4 på ena sidans sidotänder, o på den andra; sistnämda författare 

 påpekar ock den hos B. undatum rådande variabiliteten i radulans bygnad. Dylika 

 observationer torde emellertid ej öka förtroendet till användandet af radula såsom art- 

 märke — åtminstone hos Buccinum-formerna. 



122. Buccimim terrse noYae Beck Mss. var. cc Mörch Tab. II, fig. 30. - - Trit. terrce 



novce var. a Mörch: Moll. du Spitzb. N:o 22. — Mörch: Moll. Groenl. N:o 102. 



— B. undatum Lin. var. clathratum Wood 1. c. Vol. III, pag. 18, T. II, f. 3. — 



? T. undatum Schmidt 1. c. pag. 55. 



Recent.-- 1875: N:o 32—34 [vest. om N. Semlja, long. 50° 58', lat. 72° 7'; djup: 60 



fmr. på sandbl. lerbotten]) 1 ex. 



Long. 38, lat. 23, alt. anfr. ult. 24 m.m. 

 Detta ex., af hvilket här meddelas en afbildning, öfverensstämmer närmast med 

 originalex. af den spetsbergska «. Mörch: "spira elongata; anfractus ultimus po- 

 stice angulatus, linea funiculari expressa". Dock är det spetsbergska ex. betydligt län- 



1 ) Öfvers. af Sv. Vet. Akadem. Förh. 1847. 



2 ) Gebiss der Schnecken, II, T. VI, f. 12. 



3 ) Ann. and Mag. of Nat. Hist. 1877, pag. 134. 



