KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 16. N:0 4. 13 



Såsom af mig i föregående afhandlingar rörande Finlands insektsfauna 1 ) blifvit 

 framhållet, är det nödvändigt att vid utredningen af landtdjurens utbredningsförhållan- 

 den fästa afseende vid de continentalförändringar jordytan förut undergått. Geologiska 

 och flera andra vetenskapliga fakta bevisa tydligen, att hela vestra delen af Sibirien 

 kanske för en icke alltför lång tid sedan utgjort en stor med norra Ishafvet samman- 

 hängande hafsvik, som sträckt sig ända till Kaspiska hafvet. Dess landfauna måste då 

 helt och hållet hafva saknats. Sedan vattnet försvunnit hafva djurarter småningom 

 börjat invandra från närbelägna trakter. Vid Jenisejfloden har en sådan inflyttning 

 lätt kunnat försiggå såväl från söder som från öster, emedan högländta trakter, som 

 måste hafva blifvit skonade från va/tnets förhärjningar, ligga nära intill och intet 

 verkligt hinder förefinnes. Deremot har Obifaunans renovering varit förenad med 

 stora svårigheter, emedan den söderut belägna Ischimska steppen lägger ett betydligt 

 hinder i vägen för invandringen från söder och det betydliga afståndet fördröjer in- 

 flyttningen från Ostsibirien. Från Ural har visserligen tilloppet varit fritt, men på- 

 tagligen egde dessa bergstrakter under öfversvämningsperioden, hvarunder måhända 

 endast norra delen, som har en betydligare höjd, stod öfver vattnet, en jemförelsevis 

 fattig fauna. 



Då, såsom nyss blifvit visadt, insektfaunan i den högre norden af vestra Sibirien 

 så väsendtligen afviker från Lappmarkernas, är det ej troligt, att de hafva ett gemen- 

 samt ursprung. Det synes mig tvärtom vara sannolikt, att de arctiska djurarterna 

 hafva skilda utbredningscentra 2 ) i de från norr mot söder gående höjdsträckningarna, 

 Norska fjellryggen, Ural och Starovoj bergen och måhända äro att anses såsom spillror 

 af en kanske förut mycket rikare och mer omvexlande högnordisk fauna, som på dessa 

 höjder räddat sig från en allmän öfversvämning. Åtminstone är deras gemensamma 

 vagga i hjertat af Asien ännu ej upptäckt. 



Efter denna allmänna inledning lemnas en systematisk förteckning öfver de funna 

 arterna jämte uppgift om deras utbredning samt beskrifningar af nya species. För 

 styrkande af benämningarnas riktighet citeras några af de vigtigaste och nyaste be- 

 skrifningarna, som blifvit anlitade vid arternas bestämning. För fullständighets skull 

 hafva äfven de arter upptagits, som inom området blifvit insamlade af Professor 

 Nordenskiöld och Doctor A. Stuxberg hösten 1875; men då jag ej sett exemplaren, äro 

 de anförda på auktoritet af Doctor O. Reuter, hvilken varit i tillfälle att granska dem, 

 och godhetsfullt ställt till förfogande en förteckning deröfver. 



De för Sibirien nya arterna äro betecknade med en *. 



') Öfversigt af Finlands och Skandinaviens Cicadariae, p. 25. — Enumeratio Coleopterorum Garnivororum 



Fenniae p. 50. 

 2 ) Jrafr J. Sahlb. Bidrag till Lapplands Coleopterfauna, Not. Fann. et Fl. Fenn. 1870, p. 399. 



