KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 16. N:0 6. 17 



15. Kali och natron förekomma dels i gytjans vattenlösning dels i silikater, till 

 hvilkas sönderdelning uppslutning erfordras. 



16. Kalk. Gytjans vattenlösning innehåller såväl svafvelkalcium som svafvel- 

 syrad kalk, den i vatten olösliga delen håller kalkkarbonat. 



17. Talk i liten mängd förefinnes i gytjans vattenlösning; i något större i den del, 

 som är olöslig i vatten. 



18. Litium. 500 gm. gytja utdrogs med koncentrerad sprit, lösningen afdunstades 

 till torrhet, återstoden utkokades med eteralkohol, det efter eteralkoholns afdunstning 

 återstående gaf vid undersökning i spektralapparat litiumreaktion. - Med fosforsyradt 

 natron erhölls äfven reaktion på litium. 



19. Koppar, bly, tenn, arsenik, nickel och. kobolt. 350 gm. lufttorkad gytja be- 

 handlades med klorvätesyra och kaliumklorat, filtratet öfvermättades med svafvelväte, 

 fällningen macererades med svafvelkaliumlösning, hvaraf största delen löstes; lösningen 

 afdunstades till torrhet, återstoden smältes med natriumnitrat och -karbonat, smältan 

 löste sig i vatten med lemning af obetydlig mängd kopparoxid; lösningen upphettades 

 med svafvelsyra så att all salpetersyra aflägsnades, återstoden löstes i vatten och för- 

 sattes med svafvelsyrlighet, öfverskott deraf aflägsnades genom uppvärmning, svafvelväte 

 åstadkom i denna lösning en brungul fällning hvaraf en del (svafvelarsenik) löstes i am- 

 moniumkarbonatlösning, det olösta löstes till en ringa del i salpetersyra, lösningen visade 

 kopparhalt, det i salpetersyra olösliga, hvita, amorfa ämnet liknade tennoxidkydrat och 

 var äfven lösligt i kungsvatten. Det, som af svafvelkaliumlösnino-en lemnades olöst, 

 löstes af kokande salpetersyra, lösningen visade tydlig reaktion för koppar och svag för bly. 



Det efter första behandlingen med svafvelväte återstående, af klorväte sura filtratet 

 neutraliserades med ammoniak och fäldes med svafvelammonium, som åstadkom riklig 

 fällning, till största delen svafveljern och lerjordshydrat med ej obetydlig manganhalt; 

 vid bemälda fällnings upplösning i klorvätesyra återstod ett svartgrått pulver, som var 

 lösligt i kungsvatten, lösningen gaf reaktion för nickel och kobolt; se vidare 20. 



20. Zink, vismut, baryt, nickel, kobolt m. m. l ) 425 gm. lufttorkad gytja, fint 

 pulveriserad, blandades väl med 250 gm. natriumnitrat och 425 gm. natriumkarbonat. 

 blandningen upphettades småningom till smältning, smältan utgöts i ett jernkärl. Den 

 af mangansyra grönfärgade smältan A. sönderslogs och utlakades väl med vatten, åter- 

 stoden tvättades väl på filtrum, tvättvattnet koncentrerades och blandades till den al- 

 kaliska lösningen, som försattes med klorvätesyra i öfverskott och kiselsyra afskiljdes 

 genom afdunstning och intorkning på vanligt sätt. Filtratet B. öfvermättades med 

 svafvelväte, som åstadkom en liten mängd brunaktig fällning, vid hvars behandling med 

 svafvelnatriumlösning en del löstes, det olösta befans vara svafvelkoppar. 



l ) Denna undersökning utfördes med mycken sorgfällighet 1869 å farmacevtiska institutets laboratorium af 

 dåvarande stud. numera examin. apotek. V. E. Högberg, som utaf gytjan framstälde: vismutmetall och 

 arsenik samt följande föreningar: klorbarium, litiumfosfat, svafvelzink, nickeloxidulkydrat, kaliumkobolt- 

 nitrit, kopparsulfat m. m. 



o 



K. Sv. Vet. Ak. Handl. Band. 16. N:o 6. ° 



