18 N. P. HAMBERG, UNDERSÖKNING AF BADGYTJAN VID MARSRTRAND. 



Svafvelnatriumlösningen försattes med klorvätesyra i öfverskott, den derigenom 

 uppkomna fällningen sönderdelades genom smältning med natrmmnitrat och -karbonat. 

 Denna smälta a. löste sig i vatten med lemning af litet kopparoxid. Lösningen upp- 

 hettades med svafvelsyra så att all salpetersyra aflägsnades, återstoden löstes i vatten 

 och behandlades med svafvelväte, hvarigenom en gul fällning erhölls, som vid upphett- 

 ning med cyankalium och natriumkarbonat i kolsyreström, enligt Fresenius, lemnade 

 anflog af metallisk arsenik. 



Återstoden af filtratet B. innehållande de metaller, som vid närvaro af klorväte- 

 syra i öfverskott ej kunde af svafvelväte fällas, försattes med ammoniak till svagt 

 alkalisk reaktion och derefter med svafvelammonium, fällningen återupplöstes i klorväte- 

 syra, lösningen kokades med salpetersyra, den sura vätskan neutraliserades i det närmaste, 

 natriumacetat tillsattes och jernet afskiljdes genom kokning. Filtratet visade halt af 

 mangan äfvensom zink i ringa mängd. 



Den i vatten olösliga delen af smältan A. upplöstes medelst klorvätesyra, kiselsyra 

 aflägsnades på vanligt sätt, det sura filtratet öfvermättades med svafvelväte, som åstad- 

 kom en brunsvart fällning, olöslig i svafvelnatriumlösning. Bemälda fällning löstes i 

 kokande salpetersyra, i denna lösning åstadkom svafvelsyra en hvit fällning, blysulfat, 

 som afskiljdes genom filtrering, filtratet blåfärgades af ammoniak under det en hvit 

 fällning visade sig, som upplöstes i klorvätesyra, denna lösning gaf vid tillsats af vatten 

 en hvit fällning, basisk klorvismut, som med natriumkarbonat på kol gaf ett gult anflog 

 och spröda metallkulor (vismut). 



Ofvanbemälde sura filtrat, hvarur svafvelkoppar m. m. hade afskiljt sig, gjordes 

 svagt alkaliskt med ammoniak och försattes mecl svafvelammonium, som åstadkom be- 

 tydlig fällning af svafveljern och lerjordshydrat, vid denna fällnings upplösning i klor- 

 vätesyra återstod ett svartgrått pulver, som upplöstes vid kokning med koncentrerad 

 salpetersyra, lösningen gaf med kaliumnitrit och ättiksyra gul fällning (kaliumkobolt- 

 nitrit), som affiltrerades, filtratet försattes med natronlut, som afskiljde en ljusgrön fäll- 

 ning, nickeloxidulhydrat. 



Upplösningen i klorvätesyra af svafveljern, lerjordshydrat m. m. visade sig hålla 

 en liten mängd zink. 



Filtratet efter de med svafvelammonium utfällda metallerna försattes med ammonium- 

 karbonat, fällningen (kalk- och barytkarbonat) frånfiltrerades, uttvättades och upplöstes 

 i salpetersyra, lösningen afdunstades till torrhet, återstoden upphettades så att vatten- 

 fria nitrater erhöllos, kalknitratet aflägsnades genom behandling med absolut alkohol. 

 Det olösta nitratet förvandlades till karbonat, som upplöstes i klorvätesyra, lösningen 

 afdunstades till torrhet, återstoden upphettades så att saltet afgaf allt vatten, hvarefter 

 den behandlades med alkohol, hvaruti den visade sig olöslig och förhöll sig i öfrigt 

 likt klorbarium. 



21. Fosforsyra. Lösningen af några gram gytja i salpetersyra gaf med ammonium- 

 molybdat tydlig reaktion för fosforsyra. 



22. Krom. För att erhålla reaktion på krom erfordrades 50 — 100 gm. gytja. 

 som utdrogs med stark klorvätesyra, lösningen fälldes med öfverskott på natronlut; 

 efter någon tids maceration filtrerades, filtratet kokades med blysuperoxid. 



