10 A. G. NATHORST, BIDRAG TILL SVERIGES FOSSILA FLORA. II. 



Ett exemplar (Taf. I, fig. 2) är en afgjutning af den inre håligheten, och det be- 

 kräftar fullkomligt clen i ofvan angifna arbete uttalade förmodan, att refflorna inuti 

 densamma äro föga bredare än de yttre, hvarför den af Schenk beskrifna Calamites 

 hoerensis (Flora d. Grenzschichten pag. 12. Taf. VII, fig. 1) ej kan vara denna art. 

 För min del anser jag det t. o. m. ej omöjligt, att hans växt i sjelfva verket kan 

 vara stammen af ett barrträd, som genom trycket erhållit de visserligen mycket regel- 

 bundna refflorna. På ena sidan af afgjutningen från Höganäs synes (fig. 2 a) ett ärr, 

 som törhända anger utgångspunkten för en gren; i intet annat fall har jag lyckats 

 få se vare sig ett tydligt ärr efter en gren eller någon ännu qvarsittande, hvarför dessas 

 anordning ej kan angifvas. Schimper låter dem på den restaurerade figur, som han 

 lemnat öfver Schizoneura paradoxa *), utgå omedelbart innanför bladen, flere i krans. 



Hvad listernas anordning vid lederna angår, har jag ej kunnat komma till någon 

 bestämd slutsats derom, enär de än tydligt tyckas alternera, än åter icke göra det. 

 Vore detta senare verkligen fallet, eller om denna vexling ej är skenbar, beroende af 

 bevaringstillståndet, utan verkligen för handen varande, så vore derigenom törhända 

 en slägtskap med Arcliaeo calamites (Bornia) från bergkalken gifven, hvilken ju äfven 

 har kransställda blad i lederna, ehuru visserligen dikotomiskt förgrenade och ej såsom 

 hos Schizoneura odelade. 



Hos några exemplar från Höganäs äro bladen ännu i behåll och de visa sig tydligt 

 utgå omedelbart under leden, vid internodiets öfre ända. Deras antal varierar efter 

 stammens storlek, hos yngre synas de hafva varit 8 ä 10, hos äldre, att döma af ärren, 

 omkring 40 (enär ärren på aftryck af ena sidan äro omkring 20). De äro smala långa, 

 hos exemplaren från lerjernstenen utan iakttagbar struktur, hos ett annat, liggande i 

 svart skiffer, synas de i midten vara kölade (Taf. I, fig. 3) och äro här utan att vara 

 fullständiga ända till 120 millim. långa. Af detta och några andra exemplar ville det 

 nästan synas som om listerna på stammen, åtminstone hos de yngre grenarne, stodo 

 i samband med bladen, hvad angår antal och ställning. Bladens bredd synes variera 

 mellan 1 och 2,5 millim. 



Förekomst. Schizoneura hoerensis är i de äldre lagren vid Höganäs icke säll- 

 synt, isynnerhet i en mycket kolhaltig skiffer i Fru Bagges flöts; äfven finnes den 

 såväl i lerjernstenen som i den svartgråa skiffern vid »Nya schaktet» och äfven i 

 det yngre växtförande lagret. Den förekommer dessutom vid Helsingborg, Vallåkra, 

 Bjuf och Hör, samt är utom vårt land funnen vid Wilmsdorf, Seinstedt och flerestädes 

 i Franken. 



Förklaring öfver figurerna. Taf. I, fig. 1, del af en bredare stam (gren?) 

 af Schizoneura hoerensis, visande 3 fullständiga internodier samt delar af tvenne andra; 

 vid lederna synas de runda bladärren; exemplaret ligger i grå lerjernsten, Nilssons 

 samling. Fig. 2, afgjutning i lerjernsten af stammens hålighet; på ena sidan, fig. 2 a, 

 synes strax under en led ett ärr, möjligen efter en gren; tillhör Riksmuseum. Fig. 4, 

 bladbärande exemplar, lerjernsten, Nilssons samling; fig. 3, äfvenledes bladbärande 

 med bredare tydligt kölade blad, i svart skiffer, Riksmusei samling. 



l ) Schimper et Mougeot, Monographie des plantes fossiles du grés bigan-é des Vosges. Tab. XXIV. 

 Leipzig 1844. 



