KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 16. N:0 7. 15 



Jag har dessutom äfven på senaste tiden erhållit lika smala exemplar från Bjuf. Växten 

 är beskrifven i arbetet öfver nämnde lokals fossila flora, hvarför en hänvisning dertill 

 torde vara nog, dock skall här anmärkas, att den antydan till sekundärnerver midt för 

 inskärningarne, som för arten är karakteristisk, icke alltid är märkbar. Vidare är det 

 möjligt, att växten ej är en Dictyophyllum utan en Camptopteris, enär de bladsegment, 

 som föreligga, vanligen äro jemnsmala och mycket långa. Hvad dessa båda slägtens 

 inbördes förhållande för öfrigt beträffar, är det tydligt, att de i sjelfva verket äro 

 olika typer af ett och samma, ehuru det för paleontologen är beqvämast att hålla 

 dem skilda. Såväl bladens delning, utom hos Camptopteris spiralis och incisa, nervering 

 som sporangiernas ställning öfverensstämma allt för mycket att tillåta något tvivels- 

 mål härom. 



Det enda exemplar af Dictyophyllum eaile Brauns sp., som hittils är funnet vid 

 Höganäs, tillhör Nilssons samling och förekommer i sandsten. 



Förekomst. Dictyophyllum exile Brauns sp. är först beskrifven från Seinstedt 

 samt för öfrigt endast känd från Bjuf och Höganäs. 



CLATHROPTERIS Brongniart. 



Clathropteris platyphylla Göppert sp. 

 Taf. II, fig. 4—5 a. 



Clathropteris platyphylla Schenk, Flora d. Grenzsch. p. 81 Taf. XVI, 2—9, XVII. 



» » Schimper, Traité de pal. végét. I p. 636 (se här den vidlyftiga synonymien) Taf. 



XLII, 1—3. 

 » » Saporta, Plantes jurassiques x ) p. 333, tab. 36, fig. 1, 37, 38, 39, 40 fig. 1. 



» » Nathorst, Floran vid Bjuf p. 41. Taf. V, 6, VII, 2. 



Denna växt, en af de rätiska och infra-liasbildningarnes mest utbredda arter, är 

 med några få exemplar äfven funnen i lerjernstenen vid Höganäs (Nilssons och Riks- 

 musei samlingar). Ett af dem (Taf. II fig. 4) synes hafva tillhört ett yngre blad och 

 utgör en del af en primärflik. Nervmaskorna äro ej så utprägladt rektangulära som 

 hos äldre blad vanligen är fallet, och tänderna äro smala långdragna, men ej såsom 

 hos Cl. reticulata (Kurr) Hr., hvilken art äfven har ganska långa tänder, riktade utåt 

 och bakåt, utan starkt framåt. I fråga varande exemplar öfverensstämmer mest med 

 Schenks fig. 5 å Taf. XVI, ehuru äfven hos denna tänderna ej äro så långdragna 

 som hos bladet från Höganäs. Dock kan denna karakter naturligtvis ej berättiga till 

 särskiljandet af en egen art. Bland öfriga, vanligen mycket fragmentariska exem- 

 plar, som härifrån förefinnas, är det å Taf. II fig. 5, 5 a afbildade särskildt anmärknings- 

 värdt för sin tydliga nervering. De skarpt framträdande, fyrkantiga, primärmaskorna 

 äro delade i en mängd mycket små, nästan först vid förstoring iakttagbara, mindre 

 maskor, hvilka dock hos några rutor (såsom den i förstorad skala afbildade) — och detta 

 är att anse såsom det normala — äro gruppvis omslutna af större. Bladparenkymet 

 inom primärmaskorna har hos detta exemplar varit hvälfdt — hvilket hos arten är 

 vanligt — ej platt. 



') Paléontologie Francaise. 2:me serie. Végétaux. Terrain jurassique par M. le Corate de Saporta. 



