18 A. G. NATHORST, BIDRAG TILL SVERIGES FOSSILA FLORA. II. 



Förekomst. I Sverige är denna art isynnerhet allmän vid Pålsjö, och finnes äfven 

 ehuru sparsamt, vid Hör; enstaka fragment äro funna vid Bjuf. Den angifves redan 

 af Lundgren (1. c.) från Höganäs samt skall enligt honom äfven vara träffad i ett 

 borrprof (med diamantborr) från 300 fots djup vid Påarp sydost om Helsingborg. 

 Utom Sverige är den funnen i Franken, isynnerhet vid Theta. 



PTEROPHYLLUM Brongniart. 

 Pteropliyllum aequale Brongniart. 



Taf. II fig. 13. 



Pt. foliis petiolatis pinnatis; pinnis angulo recto vel subrecto egredientibus, tota 

 latitudine basis insertis, plerumque aequalibus linearibus vel falcato-linearibus apice 

 rotundatis vel truncatis, 15 — 25 millim. longis, 3 — 6 latis, nervis ad basin plerumque 

 dichotomis parallelis, rachi tuberculata. 



Nilssonia'? aequalis Brongniart, Observations sur les végétaux fossiles renfermés dans le grés de Hoer en 



Scanie l ). Tab. 12, fig. 6. 

 )> » Hisinger, Esquisse d'un tableau des petrifications de la Suéde ete. Stockholm 1829. 



Pteropliyllum dubiurn Brongniart, Prodrome d'une histoire des végét. foss. p. 95. 



» » Hisinger, Esquisse dun tableau etc. Nouvelle edition. Stockholm 1831. 



" " Hisinger, Anteckningar i Physik och Geognosie 7:de häftet p. 58. 



» » Hisinger, Lethaea suecica p. 109. Tab. XXXIII, 8. 



Pteropliyllum aequale Nathorst, Floran vid Bjuf. I. p. 11 (i förteckningen på arterna). 



Denna art beskrefs redan år 1824 af Ad. Brongniart, som under sitt besök i 

 Sverige sett exemplar deraf från Hör. Han upptog den först, ehuru med tvekan under 

 slägtet Nilssonia, men förde den sedan riktigt till Pteropliyllum, på samma gång dock 

 med ändring af artnamnet från aequale till dubium, dermed väl antydande att han fort- 

 farande ansåg växten tvifvelaktig. Hisinger anför arten under de båda olika namnen, 

 men den synes af senare författare helt och hållet hafva råkat i glömska. Jag har emel- 

 lertid kunnat undersöka exemplar deraf från flere ställen i Skåne, isynnerhet från Bjuf, 

 och den har, ehuru något varierande på olika lokaler, dock i det stora hela visat sig 

 fullkomligt öfverensstämma med det af Brongniart först beskrifna exemplaret från 

 Hör, hvilket ännu befinner sig i Nilssons samlingar. Resultatet häraf är att arten 

 måste anses såsom »god», enär den ej visar öfvergång till någon förut beskrifven. 



Den står påtagligen genom hela sin habitus närmast keuperarterna, Pteropliyllum 

 Jaegeri, longifolium och brevipenne 2 ), från hvilka den dock afviker genom de ej fullt 

 så regelbundna, kortare och stundom relativt bredare flikarne samt isynnerhet genom 

 den med tvärställda knölar försedda rachis, som hos keuperarterna deremot är glatt 

 eller på längden strierad. Genom denne senare karakter öfverensstämmer växten i 

 stället med Pteropliyllum Braunianum Göppert, hvilken dock har betydligt smalare blad- 

 flikar. Huruvida deremot Pteropliyllum Andraeanum Schimp. {Pt. longifolium Andrae 3 ) 



') Ann. d. sciences naturelles, tome IV, p. 200. 



2 ) Se Heer, Flora fossilis Helvetiae. Zweite Lieferung. Die Pflanzen der Trias und des Jura. Ziirich 1877. 



3 ) C. .1. Andrae, Beitr. zur Kenntn. d. foss. Flora Siebenburgens und des Banates (Abh. d. K. K. geol. 

 Reichsanst. Bd. II). Wien 1863. 



