KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 16. NIO 7. 25 



öfre, (utom hos de allra nedersta, hvilkas form är nästan snedt triangulär) nemligen innan 

 afrundningen sker, hvilket isynnerhet hos exemplaret från Bjuf är märkbart. Bladspetsen 

 är ännu ej iakttagen; vid första påseendet skulle man kunnat förmoda, att Pt. Nilssoni 

 var. longior kunde vara densamma, men den afviker genom bladens fastare konsistens, 

 den smala rachis, flikarnes allt från basen afrundade kant och jemförelsevis mindre 

 bredd. Dock må å andra sidan medgifvas, att den olikhet, som förefinnes mellan bladets 

 nedre och öfre del hos Ptilozamites Heeri, manar att ej lägga allt för stor vigt vid de 

 anförda skiljemärkena beträffande flikarnes form. Såsom mera säkra torde emellertid 

 olikheten hos rachis samt bladens skilda konsistens böra anses. 



Exemplaret från Bjuf är dikotomiskt förgrenadt, hvaraf synes framgå, att denna 

 karakter är temligen vanlig hos i fråga varande slägte. 



4. Ptilozamites? latior m. 

 Taf. III fig. 10. 



Hittils är af denna art blott det afbildade exemplaret funnet, hvilket dock är 

 alltför fragmentariskt, att jag skulle vilja försöka lemna någon diagnos öfver växten. 

 Afven dess byggnad inses bäst genom afbildningen. Det fanns af mig år 1875 på 

 »backen» vid »Prins Carls schakt» i ett stycke svart skiffer jemte Cypari^sidium septen- 

 trionale. Att det ej kan tillhöra någon af de förut beskrifna arterna är påtagligt på 

 grund af flikarnes form och bredd, men å andra sidan är det dock sannolikt, att det 

 måste vara en Ptilozamites. Härför talar dess habituella likhet med bladspetsen af 

 öfriga arter; nerverna äro ej nog tydliga, men synas vara odelade, och om detta verk- 

 ligen är fallet, vore dermed visserligen en olikhet gifven. Anmärkas bör vidare, att 

 det ifrågavarande fragmentet i så hög grad öfverensstärniner med den af Heer från 

 Spetsbergens juralager vid Cap Boheman beskrifna Phyllopteris bifida *), att man skulle 

 kunna ifrågasätta, huruvida de båda växterna t. o. m. ej kunde tillhöra samma art. 

 Dock anser jag det i sådant fall sannolikare, att den nämnde Phyllopteris, som ej 

 oväsentligt afviker från de af Saporta angifne slägtkaraktererna, är en Ptilozamites, än 

 att arten från Höganäs skulle tillhöra det förra slägtet. 



OTOZAMITES Fr. Braitn. 



Då detta slägte härmed för första gången anföres från Sverige, torde några ord 

 om detsammas allmännaste karakterer ej vara ur vägen. Bladen äro jemnbreda - 

 bredden till ett par tum — skaftade, delade i regelbundna än tättställda än något af- 

 lägsnade flikar eller småblad, hvilka ej äro fastade långs rachis med hela sin bas utan 

 vanligen blott med ett parti af basens midt, under det att främre och bakre randen 

 äro fria, »örade». Ofta äro de snedt fastade och tättställda, så att den ena flikens 



*) Heer, Beiträge zur fossilen Flora Spitzbergeus. p. 31. Taf. VI Fig. 15. (Vet. Akad. Handl. Bd 14. 

 N:o 5 och Flora fossilis arctica Bd. IV). 



4 



K. Vet. Akad. Handl. Bd. IB. N:o 7. 



