14 J. G. AGARDH, FLORIDEERNES MORPHOLOG1. 



i omedelbart samband med moderbladets. Utvecklingen hos Plocamium torde således enligt den nyss 

 antydda bestämningen böra räknas till de adventiva bildningarne, ehuru den här synes utgå från i 

 visst afseende mycket bestämda celler. Men hos vissa Plocamium-arter (Pl. Preissianum Hart). Phyc. 

 austr. tdb. 63) förekommer derjemte en utveckling af nya delar ifrån den redan äldre stammen; och 

 torde dessa nya delar här utgå ifrån celler af det här starkt utbildade cortical-lagret. Hos former 

 som räknas till Geramium rubrum förekomma ofta adventivgrenar, hvilka, så vidt jag sett rätt, icke 

 stå i samband med de axila cellerne i stammen; de hafva synts mig utgå ifrån någon cell af det 

 redan anlagda cortical-lagret, och då det lyckas, genom rullning af en tråd under täckglaset, skilja 

 corticallagret från de axila cellerne, har jag sett de prolifierande grenarne följa med cortical-lagret, 

 utan någon synlig ruptur på de axila cellerne. Hos några former synas dessa prolifierande grenar 

 utgå pä bestämda ställen, hos Ger. secundatitm alla riktade åt samma sida, hos andra förekomma 

 några utgående mindre regelbundet, och hos vissa mera vanliga former synas de utgå nästan full- 

 komligt regellöst. 



Hos många Florideer utvecklas fortplantnings-kropparne inom egna yttre organer, som ofta 

 torde motsvara transformerade blad eller grenar. Många af dessa förekomma på ställen, som icke 

 motsvara de normala grenarnes plats, och de torde kunna framkomma nästan kvar som helst på den 

 utbildade vexten; men de intaga icke sällan vissa för arten bestämda platser, som kunna vara olika 

 äfven hos närstående former. Man jemfure t. ex. stichidiernes ställning hos olika PJiodomelece. 



Knoppar, sammanfattande flere eller färre nyanlagda delar, deraf de yttre synas hafva function 

 af skyddande organer för de inre, som under detta skydd småningom anläggas, för att sednare utan 

 detta skydd komma till full utveckling, förekomma väl knappast hos algerne. Men hos många, der 

 nybildningen föregår vid stammens och grenarnes spetsar, hopas stundom de framskjutande delarne 

 så tätt intill hvarandra och omgifvas på ett sådant sätt af de förut utvecklade, att de nästan få utse- 

 endet af öppna, alltjemt fortvexande knoppar. Hos Marginaria-zrterne, som hafva en enkel flat stam, 

 fortvexande i spetsen med (genom outvecklade stängelled skiljda) alternerande blad, ligga de out- 

 vecklade och yngre bladen hopade vid spetsen af stammen och skyddade af de närmaste äldre, som ifrån 

 båda sidor böjas bågformigt tillhopa öfver dem. Hos många findelta Florideer, Callithamnier, Dasyer 

 hopas de nyanlagda delarne på ett liknande sätt; dessa unga delar antaga då ofta lifligare färgskift- 

 ningar än de omgifvande äldre; i den beskrifvande algologien hafva de stundom omtalats såsom 

 rami oceUati. Hos några former bland PJwdomdece {Leveillea, Claudea, Cliftoncea) äro grenarnes 

 unge spetsar nästan circinat inrullade, antagligen för samma ändamål; hos andra skyddas de af mjuka 

 hårpenslar (jfr Kny Axillarhiospen). 



Det torde framgå af den föregående redogörelsen, att algernes yttre delar kunna anläggas och 

 utbildas på olika sätt. Nya skiljda delar kunna uppkomma genom delning af en förutvarande och 

 utbildas sålunda likasom inom de yttre gränserne och i riktningen af ett redan befintligt helt; de 

 kunna framkomma såsom ny del, vexande ut ifrån och i annan riktning än den äldre del, derifrån de 

 utgå — genom förgrening; de kunna i det sednare fallet anläggas nästan samtidigt och i sammanhang 

 med utvecklingen af den stamdel som bär dem — normal förgrening; eller de kunna framkomma sed- 

 nare utan detta sammanhang och ifrån snart sagdt hvilken del af vexten som helst — adventiv-förgre- 

 ning. Vi skola se samma förhållanden och samma olikheter förekomma i Florideernes inre structur. 

 Stora redan utvuxna celler kunna delas och bilda 2:ne eller flera nya inom gränsen af den gamla; 

 och nya kunna utvecklas, utskjutande från de äldre; äfven utvecklingen kan ske på olika sätt, nor- 

 malt på vissa ställen, adventivt på andra. Afven i utbildningen af frukterne återkomma motsvarande 

 olikheter: Florideernes nucleus uppkommer hos några genom en itererad delning och likasom inom 

 de vidgade gränserne af den förut befintliga modercellen; eller ifrån modercellerne kunna dotter- 

 cellerne skjuta ut såsom nybildade delar och i nya riktningar; de kunna dervid ordna sig på olika 

 sätt till trådar (enkla, dichotoma eller förgrenade) eller till körtlar och gifva genom dessa modifika- 

 tioner upphof till de olika fruktformer, som förekomma hos Florideernes olika grupper. 



