18 J. G. AGARDH, FLORTDEERNES MORPHOLOGI. 



stället för att vara yttre och fri, tränger redan vid sin första anläggning ned mellan de lameller, 

 hvaraf den tjockväggiga stamcellen är sammansatt, och utvecklar sig vidare nedåt, alltjemt inom stam- 

 cellernes väggar. Hos några arter förblifva trådarne enklare; hos andra förgrena de sig starkare, 

 och sedda utifrån synas de då flabellat divergerande utbreda sig öfver stammens yta. Stundom har 

 jag sett rottrådens basalcell blifva utgångspunkt för flera rottrådar; den sväller då mera ut och får 

 utseeende af att bilda sjelfva modergrenens utsvällda bas. Rottrådar af detta slag torde vanligen 

 vara ledade, och lederne bildade inom det tillspetsade och alltjemt fortvexande toppledet. I den 

 mån rotgrenarne öka sig, bilda de utikring stammens led-celler likasom ett särskildt cortical-lager, 

 hvilket slutligen, sedan de yttre membran-lameller, inom hvilka trådarne bildats, blifvit oblitererade, 

 kan förekomma såsom ett särskildt. yttre lager, från hvilket stundom väl också egna grenar i sin ord- 

 ning kunna framkomma. Detta slags rotbildning förekommer hos många större arter af slägtet Calli- 

 thamnion, för hvilka Kutzing uppstälde ett eget slägte (Phlebothamnion); den förekommer hos Calli- 

 thamnion comosum, som fordom af Haevet ansågs såsom typ för ett slägte Warrenia och af Kutzing 

 hänfördes till Wrangelia. Jag har afbildat den hos Crouania gracilis på Tab. II, der fig. 4 och 6 äro 

 tvärsnitt af en öfre och en nedre del af stammen, i hvilka den stora stamcellens membran synes omsluta 

 (i flg. 4) eller utvändigt betäckas (i fig. 6) af sådane rottrådar; fig. 2 visar en del af den öfre stam- 

 men sedd utifrån, der ifrån hvardera af de knippen, som bilda de verticillerade grenarne, utgår en 

 ung rottråd, nedträngande emellan de lameller, som utgöra stamcellens membran; fig. 3 är ett sådant 

 knippe, der rottråden består blott af ett enda led; fig. 5 visar ett fragment af den nedre stammen 

 sedt utifrån, der man ser dels de enklare rottrådarne, dels förgrenade trådar som tillhöra verticillerne. 

 Fig. 10 och 11 visa stam-genomsnitt af en Callithamnion (Seirospora) med liknande bildning af rot- 

 trådar inom stamcellens membran. 



Äro nu dessa inom stammens membran utvecklade trådar att hänföra till rotsystemet hos dessa 

 vexter, så torde det väl ock kunna ifrågasättas huruvida icke äfven andra inom Florideernes stam 

 befintlige trådbildningar, som synas utvecklas i descenderande riktning, och stundom i äldre stammar 

 bilda mäktiga lager, äro att hänföra till rotsystemet (jfr hos Slenocladia Tab. XXV. fig. 3 och 2). 

 Dessa hafva ofta i sin structur en egendomlighet, hvarigenom de kunna skiljas från stammens andra 

 elementer, i det de ofta äro oledade och inom en relativt mycket tjock och fast membran innehålla 

 ett trångt inre rör, som synes upptaget af ett mörkare pigment. Jag har kallat dessa: hyphaliJca 

 trådar. Då den närmare beskrifningen af dessa lämpligast torde förekomma vid redogörelsen för de 

 med dem försedda formernes structur-förhållanden, har jag här endast velat om dem påminna, under 

 hänvisning till hvad nedanför förefinnes rörande structuren hos Stenocladia, Phacelocarpus, Helmin- 

 thocladiacece m. fl. 



Hos Florideer med starkare utvecklad rotända synes det vara vanligt att rotens utveckling 

 följer med stammens. Stundom torde det dock förekomma, kanske mest i det fall att en större eller 

 tyngre alg utvecklar sig på en annan, hvilken lemnar mindre säkert fäste, att en starkare rotskifve- 

 bildning föregår utvecklingen af sjelfva vexten. Hos den i Medelhafvet vanliga Conferva catenata 

 har iasr sett delar af vexten stundom hafva en rödaktig färs;. Betraktas sådane delar med tillräcklig: 

 förstoring, så synas de beklädda med små celler, som från vissa centra synas utbreda sig i flabellat 

 divergerande rader. Gör man ett tvärsnitt genom en sådan tråd-del, så ser man de små cellerne 

 bilda ett eller flera lager utanpå Conferva-membranen. Måhända afstadnar denna bildning ofta på 

 detta stadium; men på någre ställen observerade jag derifrån utskjutande utvexter, hvilka visade sig 

 utgöra begynnande delar af en Jania. Det Confervan öfverklädande lagret torde sålunda utgöra en 

 rotskifva, måhända afsedd att ge styrka åt modervextens membran. En liknande utveckling före- 

 kommer ofta på Conferva mirabilis, öfver hvars trådar Heringia mirabilis utbreder sig såsom en tunn, 

 Conferva-tråden betäckande membran, hvilken synes föregå utvecklingen af bålen. Deu yttre mem- 

 branen är så tunn, att de dermed betäckta delarne knapt märkbart skilja sig från de obetäckta. Det 

 var detta egendomliga förhållande, som fordom föranledde antagandet, att samma vext kunde på ett 

 ställe uppträda under form af en Conferva, på ett annat utgöras af en Floride. (Jfr C. Agardh de 

 metamorphosi Älgarum.) Gör man ett tunnt tvärsnitt af den öfverklädda tråden, så finner man lätt 



