20 J. G. AGARDH, FLORIDEERNES MORPHOLOGI. 



Afven hos sådane Florideer, der bladen äro enkla och odelade, men derifrån andra blad pro- 

 lifiera, kan en förgrenad stam uppkomma på liknande sätt. Hos Delesseria Hypoglossum och D. 

 Lyallii (Hook. Crypt. Ant. tab. 176) äro bladen odelade, men från costan af den förra, och från blad- 

 kanten af den sednare prolifiera nya blad, som antaga moderbladets form och nervering. Stjelkar, 

 costa? och nerver i de nya bladen förenas med moderbladets, och när i äldre exemplar bladskifvorne 

 mer eller mindre fullständigt försvunnit, ser man nerver och stjelkar tillhopa bilda en stam, derifrån 

 nya blad åter kunna prolifiera. Stammar sålunda hopkomna af olika blads sammankoplade stjelkar 

 och nerv-knippen kunde jemföras med de runda stammar, som uppbära Opuntiernes öfre, mera blad- 

 lika delar. 



Hos findeltare alger med pinnat förgrening är anlaget till en stam nästan från början gifvet. 

 Den rachis, som uppbär pinnas, är stundom äfven genom yttre form något olika; den blir hos många 

 genom inre structur-förhållanden eller yttre förstärkningslager under utvecklingens fortgång allt mera 

 characteriserad såsom särskild del af vexten. 



Men äfven hos sådane alger, som utmärka sig genom en starkt utpreglad dichotomisk för- 

 grening, kan stambildning ega rum derigenom att de ursprungligen jembördiga grenarne icke erhålla 

 en lika stark utveckling. I det flertalet utvecklas svagare, tillvexa andra, likasom privilegierade, 

 starkare och blifva stambildare åt kommande generationer. Man har ofta framställt slägtet Dictyota 

 såsom typ för en äkta dichotomi, och många af dess arter utbreda sig nästan solfjäderslikt, med de 

 flesta segmenter temligen lika starkt utvecklade. Men hos andra, och företrädesvis hos Diet. pani- 

 culata, förekommer en mycket tydlig stam hos äldre individer, uppkommen på det antydda sättet. 

 Nästan på enahanda sätt förhålla sig Fucus-arterne; hos några förekommer en rent dichotomisk för- 

 grening; hos Fucus ceranoiäes m. fl. utbildas stammar med laterala grenar, som jemväl stundom 

 skilja sig genom annan form. De nästan starkast utvecklade stammar, som man känner hos algerne, 

 förekomma till och med hos former som hafva dichotomt förgreningssätt, men med olika tillvext hos 

 de olika grenarne. Det har redan ofvanför blifvit omnämdt huru nya blad bildas hos Lessonierne 

 genom en tudelning af äldre med åtföljande delning af bladstjelken. Det fortgår generation efter 

 generation på detta sätt; under det vissa tvillinggrenar dö bort, fortvexa andra, förlängas och vidgas, 

 och de dem uppbärande stammarne få slutligen utseende af submarina träd, uppbärande sin krona af 

 mindre grenar och yngre blad (jfr Hooker Fl. Antarct. tab. 171). Afven antyddes det ofvanför, att 

 hos Macrocystis-arterne den första utbildningen af blad och stjelkar vore fullkomligt lika med Lesso- 

 niernes; men vid vissa af de följande tudelningarne blifva delarne olika; den ena blir ett blad af 

 samma form som de föregående och med samma delningssätt; den andra blir ett småningom olika, 

 såsom ett slags sned fana formadt blad, deruti vextkraften synes fördela sig, så att bladet ouphörligen 

 tillvexer längs den ena sidan, under det på den andra sidan den ena springan uppstår innanför den 

 andra, och nya blad afsöndras det ena efter det andra. (Jfr G. Agaräh Bevis, der Älgengatt. Macrocystis 

 in Aet. Nat. Curios. Vol. XIX. 1. tab. XXVIII.) Den stjelk, som uppbär det fanlika bladet, för- 

 länges härunder alltjemt, blir flat hos några, rund hos andra arter, och den sålunda bildade stam- 

 men kan slutligen få en längd, som vida öfverstiger hvad man känner hos andra vexter. 



Hos Ceramierne blifva de tvillinggrenar, som uppstå vid den terminala bifurcationen, hos flera 

 arter hvarandra så lika, att man här icke gerna kan tala om någon stambildning i den här förut an- 

 tydda meningen (Ceram. fastigiatum Kärv. Phyc. Hr. tab. 255 m. fl.) Hos andra åter uppstår en 

 stam, mer eller mindre tydligt skiljd ifrån de sidogrenar, som den uppbär. Hos några skiljer den 

 sig synbarligen genom större fasthet och starkare utveckling af cortical-lagret; hos andra (Ger. gra- 

 cillimum Harv. Phyc. Hr. tab. 206) äro stammarnes leder till sin längd synbarligen olika med sido- 

 grenarnes. Af de former, som räknas till Ger. rubrum, hafva några en nästan regelbunden dichotomisk 

 förgrening, under det andra hafva en tydligare stambildning 1 ). 



') Det har uppgifvits (Magnus Morph. der Sphac. p. 19 tab. IV. cum expl.) att hos Ceramium den ene af dichotomiens 2:ne in- 

 böjda grenar skulle redan vid anläggningen kunna skiljas ifrån den andra derigenom att den afdelades ifrån modercellen under 

 en annan vinkel än den andra tvillinggrenen. Jag har trott mig se delningen försiggå i sjelfva toppeellens inre, i det endo- 

 chromet här delas i 2:ne stundom något olika delar, som småningom antaga conisk form och utskjuta (inom modercellens 

 membran) med något divergerande spetsar. Finnes till en början någon olikhet i delarnes ställning till den underliggande 



