38 J. G. AGARDH, FLORIDEERNES MORPHOLOGI. 



en spetsig tagg. Hos Ballia callitincha (Tab. III. fig. 3. och 5) förekomma vissa grenar med trub- 

 biga och mjukare ändar, andra som afslutas af en ytterst spetsig och stel tagg. Hos en del Ceramier 

 utskjuta vissa af det corticala lagrets annars mjuka celler i spetsiga och styfva taggar, som hos nåora 

 bestå af flera leder, hos andra nästan af en enda, — af en nästan glaslik spets. Hos några Spyridia 

 arter äro de yttersta fina grenarne mjuka och obeväpnade; hos andra afslutas de af en ensam tao-o-; 

 hos några är den styfva spetsen försedd med flera, ofta tillbakaböjda hullingar. Äfven om man ville 

 antaga att membranens böjlighet eller stelhet berodde af någon modification i dess sammansättning, 

 så förklaras väl knappast dermed den olikhet i form, som är oftast, om icke alltid, förenad med den 

 stela och glaslika fastheten l ). Hos Wrangelia myriophylloides (Harv. Phyc. austr. tab. 224), der 

 hvarje gren afslutas af ett spetsigt glasartadt toppled, trodde jag mig se endochromet inom den öfre 

 spetsiga ändan likasom afdeladt i' korta skiflika lager: inom den nedre delen af det spetsiga topp- 

 ledet är endochromet af något olika beskaffenhet och synes stundom likasom i en tvär linea skiljdt 

 ifrån den öfre delen. Om man finge antaga att gränslinien antydde en blifvande delning, i ett öfre 

 spetsigt nytt toppled och en ny ledcell, så kunde man vara frestad antaga att skillnaden måste vara 

 ringa emellan ledcellernes mjukare membran och det spetsiga toppledets styfvare. 



I stället för den slemmiga cuticula, som så ofta omgifver Florideernes bål, förekommer hos 

 Scinaia en bildning, om hvars tydning meningarne måhända kunna vara olika. Här omgifves nem- 

 ligen hela den äldre bålen af ett lager verticalt derifrån utgående hyalina celler (?), hvilka, stälda 

 tätt intill hvarandra, bilda likasom den fasta membran, som sammanhåller de inre glesare trådarne. 

 I stället för att hos andra Florideer det färgade endochromet är starkast utveckladt i de yttersta pe- 

 ripheriska cellerne, så äro de nämnde cellerne (?) hos Scinaia utan synbart endochrom: det är i det 

 innanför dessa befintliga lagret af mindre och rundadt kantiga celler, förenade som vanligt till perl- 

 bandslika men korta och tätt förgrenade trådar, som det färgade endochromet förefinnes. Sedda från 

 sidan, synas de hyalina cellerne hafva en rundadt aflång, i riktning af radien förlängd form; sedda 

 utifrån synas de kantiga och med plattade sidor stå tryckta intill hvarandra. Den ena cellen synes 

 genom egen membran tydligt skiljd ifrån den andra, och äfven de inre contourerne af cellmembranen 

 äro nog tydliga; men så vidt jag kunnat se finnes inom dessa membraner knappast något innehåll. 

 Uti äldre delar af vexten äro dessa hyalina celler mycket tydliga, bildande här ett fast och lätt i 

 ögonfallande lager; uti yngre delar och hos unga individer är det icke blott mindre tydligt, utan 

 man frestas stundom tvifla på dess tillvaro; jag har här trott mig se den vanliga gelatinösa cuticulan, 

 inom hvilken de peripheriska trådarnes småningom utsvällande och med endochrom fyllda celler om- 

 gåfvos (till utseendet) likasom af en särskild hålighet. Jag har tänkt mig möjligheten af att dessa 

 håligheter utgjorde begynnelsen till det sednare under form af hyalina celler utbildade lagret och 

 att de apparenta cellerne vore en cuticula-bildning af egen art, i det hvarje af de med endochrom 

 fyllda underliggande cellerne småningom utbildade och likasom sköt fram sin motsvarande hyalina 

 yttercell. Både i Kutzings Tabulce phycologicce och i Bornet och Thurets Notes Algol. Tab. VI. 

 äro de ifrågavarande hyalina cellerne afbildade; desse sednare uppgifva att i midtea af hvarje co- 

 rymbus af de verticala perlbandslika trådarne finnes en stor hyalin cell, och att det är dessa, samt- 

 liga knippenas centralceller, som bilda det yttre lagret. Men jag har icke sett dispositionen på det 

 uppgifna sättet; och förklaringen har derföre icke synts mig tillfredsställande. 



Ännu ett annat förhållande, som synes stå i samband med Florideernes cuticula, anser jag 

 mig böra fästa uppmärksamhet på. Hos flera Hypnea-arter är cuticula-lagret, som omgifver peri- 

 carpiet, ofta starkt utbildadt. Hos H. seticidosa såg jag i ett tunnt snitt af frukten, efter tillsats af 

 jod och under starkare förstoring, det slemmiga cuticula-lagret genomkorsadt af ytterst fina trådar; 

 en tunn lamell af ytterlagret visade några af dessa trådar fortlöpande i tangentens riktning (Tab 

 XXIX. fig. 14 a), under det att mellan dessa syntes likasom grupper af punkter, antydande spetsar 

 af andra trådar, som utlöpa i riktning af radien, och hvilka blefvo synlige vid ett tvärsnitt (Tab. 

 XXIX. fig. 14 b). Måhända utgöra dessa trådar fortsättningen till den placentariska väfnadens yttre 



') Äfven hos protoplasman synas, enligt Strasburgers skrift, motsvarande modificationer kunna förekomma. 



