52 J. G. AGARDH, FLORIDEERNES MORPHOLOGI. 



Hos flertalet Polysiphonier är det endast på utsidan af de pericentriske siphonerne som inter- 

 cellular-rum utvecklas till interstitial-celler. Men hos några arter (P. fibrillosa, P Brodicsi) kunna 

 äfven de intercellular-rum, som förekomma vid de pericentriska siphonernes inre tillrundade kanter 

 mot den axila siphonen, komma till utveckling. Hos sådane arter omgifves småningom den centrala 

 siphonen af ett intermediärt lager af interstitial-celler, hvilka innanför de pericentriska siphonerne 

 motsvara dem som hos samma (och hos andra) arter bilda cortical-lagret. Afven hos P. elongqta, 

 Dasya coccined (Tab. XXXII. fig. 26) m. fl. ser man en begynnelse till en sådan bildning. Jag 

 har Tab. XXXIII. fig. 3 afbildat genomsnitt af Polys. Muelleri, hvilka visa interstitial-celler utveck- 

 lade både innanför och på sidorne emellan de pericentriske siphonerne. 



Hos PJwäomélece synes en bildning af interstitial-celler vara mera allmänt förekommande. Hos 

 Jeannerettia (Harv. Ner. Austr. tab. IY.) visar det upptill vanligen mera utbredda bladet, då det 

 betraktas ifrån ytan, likasom flabellat divergerande ådror, mellan hvilka cortical-lagrets celler grup- 

 peras Tab. XXXIII. fig. 22. Vid ett tvärsnitt synes bladet sammansatt af 2:ne rader cubiska eller 

 något mot bladytorne förlängde celler, mellan hvilka ligga här och hvar inströdda andra celler (Harv. 

 1. c. fig. 3) som äro snarare något hoptryckte parallelt med bladytorne. Dessa inre celler förekomma 

 mera utbildade på ett ställe, mindre på ett annat, och det synes mig icke kunna vara något tvifvel om att 

 de uppkomma genom utbildning af ett intercellular-rum Tab. XXXIII. fig. 20 — 21. De mindre utvecklade 

 ser man tydligen intaga intercellular-rummets plats i vinkeln emellan 4 sammanstötande ytterlagrens 

 celler, och de alternera således med dessa som i regel äro stälda midt emot hvarandra. De yttre cubiske 

 cellerne synas fylda af något mera kornigt innehåll af röd-aktig färg, som vid tillsats af jod blir än mör- 

 kare, under det de yngre interstitial-cellernes innehåll blir gult eller gulbrunt, och är mera homogent, 

 likasom vore det en vätska; i äldre blir äfven detta något kornigt. Om man betraktar en del af det 

 äldre bladet från ytan, sedan man till preparatet tillsatt en droppe saltsyra och Chl.-Z-jod, så kan 

 man genom olika inställning tydligt nog skilja det yttre lagrets polyedriska celler fyllda med ett lju- 

 sare endochrom och de mellan dem radade med ett mera brunt endochrom fyllda interstitial-cellerne, 

 hvilka i det äldre bladet sammansmälta till form af långa trådar. Man ser dessa trådar, nästan såsom 

 bladnerverne hos många Ormbunkar, fortlöpa på ungefär lika afstånd ifrån hvarandra, uppåt och utåt 

 i det flabellat vidgade bladet, och äfven här och hvar dichotomt delade. Låter man täckglaset o-Hda 

 öfver de genom saltsyran utsvälda och glesare sammanhängande cellerne, så kan man få se flakor af 

 ytterlagret frånskiljda och interstitial-trådarne ligga fullkomligt fria (Tab. XXXIII. fig. 23. a.). De 

 visa sig då såsom långa, här och hvar dichotoma rör, hvilka inom en tjockare, pellucid yttermembran 

 innehålla ett, efter utseendet, i leder deladt endochrom. På de flesta ställen är fördelnmgen i leder 

 mera regelbunden, på andra har endochromet mera form af kornlika fragmentet-. Mellan de olika 

 endochrom-delarne (lederne) syntes breda pellucida mellanrum (diaphragmer?). Emellan paginal- 

 sidornes ytterceller och de innanför dem utbildade interstitial-cellerne förefinnas således mycket be- 

 stämda olikheter, som torde antyda att de äro af olika slag och hafva både olika uppkomstsätt och 

 sannolikt olika functioner. I den mån de först bildade iuterstitial-cellerne blifva äldre, kunna bredvid 

 dessa nya sådane uppstå, hvilka då tillhopa torde bilda den starkt utvecklade medelnerv, som i nedre 

 delar af vexten förekommer, och som i äldre tillstånd ytterligare förstärkes med ett utbildadt cortical- 

 lager. — Huruvida förhållandet är enahanda hos andra Rhodomelece, som hafva en axil cellrad, i hvil- 

 ken tillvexten sker genom en terminal cells tillvext och delning i leder (Lenor mandia, Amansia), 

 vågar jag icke uttala mig. Hos Polysiphonia såg jag i den terminala cellen en odelad nucleus; i 

 den näst öfversta, ännu odelade (ledcellen) såg jag 4 tydliga nuclei, deraf dock stundom den ena 

 större än de öfrige. Uti derpå följande led med anlagde siphoner, såg jag en nucleus inom hvarje; 

 men jag är icke säker på att hafva sett någon nucleus inom den centrala. 



Äfven i den äldre, starkt utvecklade placentan hos vissa Ehodomelea? (Viclalia spiralis Tab. 

 XXXIII. fig. 28) såg jag de nedre cellerne omgifne af ett starkt utbildadt nät af intercellular-gångar, 

 fylda som det syntes af ett homogent endochrom, hvilket gulnar vid tillsats af jod, under det jag sett 

 sjelfva celiernes antaga en mörkare brunaktig färg, och de mognande gemmidierne blåna. (Yngre 

 cellers endochrom och nybildade gemmidier antogo äfven här en gulaktig färg.) Detta nät af inter- 



