KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 15. N:0 6. 81 



Brit. p. 110. tab. XIV. fig. 7 — 12) hos Laur. pinnatifida; sednare af Derbes och Solier (i Ann. 

 Se. Nat. tom XIV. pl. 37. fig. 1 — .5'). Hos Tiiuret ser jag dem icke omtalade på ett sätt som an- 

 tyder egna observationer. Uti Deubes och Soliers sednare större arbete förekommer (l. c. p. 76. 

 tab. XIX. fig. 5 — 6) en beskrifning af antheridierne hos Laur. obtusa, som så väsendtligt afviker 

 ifrån de af Greville beskrifna, att man väl kan hafva skäl sätta i fråga huruvida det verkelie-en 

 kan vara samma slags organer, som hos 2:ne hvarandra så närstående arter skulle förekomma på ett 

 så olika sätt. Så vidt jag känner har ingen sednare algolog sett de af Derbes och Solier beskrifne 

 organerne hos L. obtusa. De af Greville hos L. pinnatifida beskrifne framställas deremot på ena- 

 handa sätt af Harvey (Phyc. Brit. tab. 55), och äro i sjelfva verket temligen vanligt förekommande 

 så väl hos L, pinnatifida, som hos flera andra arter. Såsom jag sjelf sett dem (Tab. XXXII. fig. 

 19) utgöras de af långsträckta, nästan cylindriska, gelatinösa, mjölkhvita eller något i gult stötande 

 små kroppar, hvilka stå ytterst tätt packade intill hvarandra, uppstigande från bottnen af det apo- 

 theciilika yttre organet eller beklädande dess insidor (1. c. fig. 17). Vid tillsats af Chl.-Z.-Jod, som 

 färgar de små cellerne gula, ser man något tydligare en inre axil rad af långsträcktare celler, kring 

 hvilken oräkneliga fina korta trådar med cylindriska eller något klubbformiga leder synas radiera 

 utåt i alla riktningar; de yttre trådarne, som endast synas bestå af några få led, hafva de inre lederne 

 något uppstigande, de yttersta mera verticalt utgående. Dessa yttersta led (Tab. XXXII. fig. 20 

 och 21) såg jag än nästan klotrunda än aflånga (kanske efter olika lägen), än stundom utdragna till 

 en kort spets (fig. 21), möjligen motsvarande den vid antherozoens utträngande uttänjda, och efteråt 

 sammanfallande membranen. Utanför dessa yttersta celler trodde jag mig här och hvar se några 

 andra kroppar, likasom af en mera slemmig beskaffenhet och af en mera i grått stötande färg, som 

 måhända kunde utgöra sjelfva antherozoen (fig. 21, den öfversta kroppen). Dessa hade nästan samma 

 storlek som de yttre cellerne, med en äggrund form, visande en mörkare fläck (cellkärna?) i den ena 

 ändan och en mindre sådan i den spetsigare. Det bör kanske anmärkas att dessa fläckar synas intaga 

 nästan den plats som cilierne i Fucaceernes antherozoer. Vid antheridiets öfre ända (fig. 18 och 19) 

 förekommer likasom ett knippe af större celler, inom hvilkas pellucida membran jag trodde mig se 

 endochromet likasom utdraget i trådar, som syntes motsvara de nedanför förekommande mycket finare 

 verticala trådarne. Man kan måhända antaga, att antheridiet anlägges med sådane större celler och 

 tillvexer medelst dem, i det nya sådane altjemt utvecklas uppåt, under det de nedre och äldre öfvergå 

 till antheridiets nedre verticala, antherozoerne genererande trådar. Fig. 20 visar ett tillfälligtvis er- 

 hållet genomsnitt af ett sådant antheridium. 



Hos Bonnemaisonia har man såsom antheridier antagit 2:ne, enligt min tanka tydligen olika 

 slags organer. Det ena slaget beskrifves af Derbes et Solier (p. 77. pl. XIX. fig. 7 — 8) såsom 

 klubblika organer af samma färg som den öfriga vexten, men omgifna likasom af ett yttre omhölje 

 af pellucida celler; dessa organer förekomma på individer, som icke bära cy-stocarpier. Det andra 

 slaget organer är afbildadt och omtaladt af Magnus (Bot. Ergebn. der Nordseefahrt p. 71. pl. II 

 fig. 2å — 25) och förekommer på samma individer som bära cystocarpierne. Enligt Thtjret är Bon- 

 nemaisonia monoecist, och Magnus antager således, och väl äfven med rätta, att de af Tiiuret så- 

 som antheridier bestämda oraanerne äro identiska med dem som Magnus observerat. Dessa orkaner 

 äro vida kortare än de af Derbes och Solier beskrifne, och bestå af pellucida, i strålar åt alla håll 

 radierande, ytterligt små celler. Redan en jemförelse af de figurer, som lemnas af de anförda förfat- 

 tarne, torde visa att här icke är fråga om samma slags organer; och skillnaden blir än tydligare när 

 man under mnroscopet jemför de båda slagen organer med hvarandra. Att endast det ena slaget, 

 organer kan utgöra antheridier är väl temligen säkert; men hvilketdera som bör anses såsom anthe- 

 ridier, kan måhända vara tvifvel underkastadt; och det torde vara öfverflödigt här uttala derom en 

 mening, som endast stödde sig på en gissning 1 ). 



') Om de som företrädesvis sysselsatt sig ined observationer ölVér Antheridierne (Thtibet och Dkuisks et Solieb) och häda utan 

 tvekan antagit aldeles olika organer som antheridier, sä torde detta exempel tillräckligt visa, att man hvarken af det yttre ut- 

 seendet eller af strncturen kan bestämma hvilka organer, som verkeligcn äro antheridier. Bada slagen organer hos Bonnemai- 



11 



K. Vet. Ak. Hand]. Bd. 15. N:o 



