92 J. G. AGARDH, FLORIDEEENES MORPHOLOGI. 



märkbar. Så förekommer den i tappformiga utsvällningar hos Hypnea (Kutz. Phyc. Tab. 60. IV. 

 fig. 2 — 4), Cystoclonium m. fl.; inom skidformiga receptaeula hos Furcellaria o. s. v. 



Der det corticala lagret mera förändras i samband med sphaarospor-utvecklingen, består för- 

 ändringen vanligen i en starkare utveckling af det fruktbärande lagret (Tab. VI. fig. 2 och 4, Tab. 

 XXX. fig. 4 — 5, Tab. XXIX. fig. 2 — 3). Utgöres det sterila lagret af perlbandslika trådar — såsom 

 ofta är fallet hos Florideerne — så blifva dessa mera förlängda; det fertila stället sväller derigenom 

 ut och får ofta en mera gelatinös beskaffenhet. Vid torkning sammanfaller den fertila fläcken ofta 

 starkare och kan då derigenom af det vanda ögat stundom urskiljas. Gör man ett tunnt snitt af ett 

 torkadt exemplar tvärs öfver det fertila stället, så svälla de förlängda trådarne hastigt ut och synas 

 radiera i alla riktningar ifrån de membranösa celler som bära dem. Det var sålunda ombildade fer- 

 tila delar, som fordom kallades nemathecier, utan att man dock då åtskiljde de olika slag på lik- 

 nande sätt modifierade delar, som stundom innehålla cystocarpier. Sådane nematheciösa ställen kunna 

 förekomma hos alger tillhörande mycket olika slägten, än såsom mer eller mindre utbredda fläckar 

 på en plattad bål (hos t. ex. Cryptonemia (Acropeltis) Phyllophora Harv. Phyc. austr. tab. 283, hos 

 Curdicea laciniata Harv. 1. c. tab. 39, hos Peyssonnellia Squamaria Kiitz. Phyc. tab. 77. 1. fig. 2 — å, 

 hos Ectoclinium dentatum (Tab. XXX. fig. 4 — 5), än såsom tydligt utsvälda ställen på en trind gren 

 (t. ex. hos Dicranema Harv. Phyc. austr. tab. 120. fig. 5 — 6; hos Hypnea episcopalis Harv. Phyc. austr. 

 tab. 23) o. s. v. Mellan den nematheciösa delens sålunda ombildade cortical-trådar ligga sphasro- 

 sporerne såsom särskilda större celler, inbäddade jemte hvarandra och i samma direction, oftast skiljda 

 af knippen af sterila trådar (paranemata), bildande sålunda en fertil zon, ofvan- och nedanom hvilken 

 några fertila celler sällan förirra sig. Oftast torde den mognande spha^rosporan utgöra ändan af en 

 tråd eller trådgren, hvars kanske öfversta leder oblitererats; åtminstone torde man sällan se den fer- 

 tila cellen fortsättas af sterila tråd-leder. Spkasrosporerne i den fertila zonen äro ofta i olika utveck- 

 lingsstadier, så att det väl torde vara troligt att alltjemt nya trådar blifva fertila. Har sphrerosporan 

 en långsträcktare form, så ligger dess längd-diameter alltid i riktningen inifrån utåt i det fertila lagret. 



Genom särskilda modificationer kan den allmänna typ, jag sökt angifva, lätt öfvergå till frukt- 

 former, som kunna förekomma mera afvikande. Hos Delisea (Harv. Phyc. austr. tab. XVI) utbildas 

 ett nematheciöst lager på båda pagina? af vissa grenspetsar; frukten kan här knapt sägas väsendtligen 

 afvika ifrån de nyssnämnda exemplen; men om man tänker sig den nematheciösa utbredningen fort- 

 sättas rundt ikring den fertila grenspetsen, hvars inre dertill blifvit något mera ombildad, så kunde 

 denna bildning väl sägas utgöra öfvergången till den egendomliga frukt som förekommer hos Phace- 

 locarpus (Harv. Phyc. austr. tab. 63). I stället för att hos Delisea de förkortade fertila trådarne 

 förekomma mera spridda emellan de sterila, så är det hos Phacelocarpus vissa ställen under den 

 rundade nematheciösa fruktens yta, der de flesta trådarne öfvergå till kortare fertila grenar; här 

 bildas på dessa ställen likasom urholkningar i det allmänna lagret och de fertila grenarne radiera 

 inåt mot de bildade cryjjterne, utgående ifrån de rundt omkring omgifvande sterila. Lyckas jag få 

 ett tunnt längdgenomsnitt af ett yngre sådant sporocarpium (Tab. XXIII. fig. 6), så visar sig att den 

 axila tub, som genomgår bålen, fortsattes äfven in uti frukten och med sina mot dess peripheri åt 

 alla håll utgående förgreningar bildar likasom det fasta stomme, kring hvilket fruktens delar grup- 

 pera sig. Hvarje sådan radierande gren består af en ledad axil stamträd, omgifven af finare och 

 med dessa bildande nedtill likasom ett knippe af parallela trådar, hvilka mot peripherien af frukten 

 utskjuta i en qvast af tättstående trådändar, som tillhopa bilda på fruktens utsida en svag upphöj- 

 ning. Emellan de sålunda uppkommande små upphöjningarne på fruktytan finnas svagt antydda för- 

 djupningar, motsvarande de fertila crypterne, som uppkomma i mellanrummen emellan de hvart åt 

 sitt håll radierande sterila knippena. I det de laterala grenarne nedanför de qvastlikt utskjutande 

 öfre ändarne böja sig bågformigt inåt (1. c. fig 7), och dylika utgå ifrån alla de cryptan omgifvande 

 knippena, så förekommer det likasom hade den inre håligheten en innervägg, som vore beklädd af 

 centripetalt mot det inre riktade fertila trådändar. Sjelfva de hvar för sig fria fertila trådändarne 

 svälla klubbformigt ut och ombildas till en långsträckt, slutligen nästan oval sphasrospor. Hela spo- 

 rocarpiet hos en Phacelocarpus kunde sägas motsvara ett förkortadt och starkt ombildadt trådknippe, 



