104 J. G. AGAEDH, FLORIDEFRNES MORPHOLOGI. 



fig. 18). Ifrån de större lobernes nedre celler syntes nya utskott skjuta ut, för att bilda nya laterala 

 lober. Måhända indragas sålunda led efter led i fruktbildningen, och nya lober skjuta fram för att 

 ersätta äldre, som redan afbördat sitt innehåll. 



Hos en Callithamnion med alternerande grenar (sannolikt en form af C. tetragonum) påträf- 

 fade jag frukter i ett mycket tidigt utvecklingsstadium. På en enkel pinnula var det näst nedersta 

 ledet starkt utsväldt åt olika sidor och genom sneda diaphragmer deladt i flera celler, som torde ut- 

 göra den första generationen af moderceller (Tab. I. fig. 16). Ofvanom det sterila ledet fortsattes 

 pinnulan af flera sterila led, som syntes mig fullkomligt oförändrade. Någon annan trichogyn-appa- 

 rat, än den sterila delen af pinnulan såg jag icke. Hos äldre exemplar af C. tetragonum har jag 

 sett favellan bestå af en eller ett par nakna lober, utgående såsom utskjutna delar från sidan af ett 

 äldre led på en större gren, och samma led ofvanom frukten stundom bärande en steril gren (Tab. I. 

 fig. 17). Haevey (Phyc. Br. tab. 136. fig. 5) afbildar favellan hos C. tetragonum såsom bestående 

 af 2:ne nästan terminala lober vid spetsen af en mindre gren. Måhända uppkomma dessa olikheter 

 allt efter som den sterila spetsen af den fertila grenen oblitereras eller tillvexer; och allt efter som 

 den tillvexer ofvanom det fertila ledet eller nedanom detsamma, medelst nya utskjutande grenar, skall 

 den utbildade frukten synas anlagd på olika delar af vexten. 



Hos Callithamnion gracillimum, jemväl med alternerande grenar, har den utbildade favellan 

 en relativt betydlig storlek och består af många, mer eller mindre tydligt hvar för sig utskjutande 

 lober, hvilka likasom skyddas af flera densamma närmade grenar. På flera af mig jemförda fertila 

 exemplar förekommo derjemte egendomliga trådar, hvilka än omgåfvo, än syntes framkomma likasom 

 från det inre af favellan. Dessa trådar, som hafva ungefär samma tjocklek som yngre pinnulas, äro 

 enkla och oftast oledade eller försedda med mycket förlängda led, med ett otydligare likasom här 

 och hvar afbrutet endochrom; deras yttre membran syntes något slemmig och likasom ojemn på 

 ytan. Till sitt utseende torde de närmast motsvara de förlängda grenspetsar, som Pringsheim af- 

 bildat (Morph. der Meer. Älg. tab. IV. fig. 1. d. e. och tab. VI. fig. 1 — 2) hos Spermothamnion ro- 

 seolum och tab. VIII hos Ptilota elegans. Vid nogare efterseende fann jag samma slags trådar på 

 nedre delen af den sterila bålen; jag såg dem här mycket tydligt utgå vid basen af en gren, och 

 ifrån nedre delen af ett led, följande stammen på ringa afstånd nedåt. Utan tvifvel motsvara de så- 

 ledes de rotbildningar "vattenrötter", som här förut blifvit omtalade hos Callith. Borreri och som 

 ännu starkare utvecklade förekomma hos Callithamnier af afdelningen Spongoclonium. Om de så- 

 lunda fungera som något slag af rottrådar, så kan det måhända ifrågasättas om de icke kunde hafva 

 till function hos Gäll. gracillimum att tillföra den starkt utbildade favellan nödig näring för dess ut- 

 veckling. Afven hos Spermothamnion roseolum och Ptilota elegans synas de förekomma i närheten 

 af organer, som måhända tjena som fortplantningsorganer, och af Pringsheim till och med anses ut- 

 göra de nämnde arternes cystocarpier. I närheten af dessa organer såg Pringsheim dessa trådar 

 förekomma under en form, som mycket erindrar om den sedermera, såsom ett af Florideernes vig- 

 tigaste organ i anspråk tagna trichogynen (Pringsh. 1. c. tab. V. fig. 5, 4, 5, 6, 9, 12, 13), och 

 de hafva äfven af Thuret och Bornet blifvit såsom sådane förklarade. Men Pringsheim såg- dem 

 äfven förekomma under form af en mera förlängd tråd (Tab. V. fig. 10) och han synes icke hafva 

 hyst något tvifvel om att dessa i samband med fortplantningsorganet bildade kortare trådar voro af 

 samma natur, som de längre, hvilka hos samma vext ofta afsluta de sterila grenarne. Vid under- 

 sökning af yngre grenar på de favella-bärande exemplaren af Callith. gracillimum påträffade jag 

 äfven yngre plumulas, hvilka enligt mitt förmenande måste anses såsom de begynnande anlagen till 

 blifvande favellfe (Tab. I. fig. 19). Pinnas på dessa plumulfe voro delvis ombildade, så att de nedre 

 lederne voro delade i talrika mindre delar, den öfre delen (af pinnulan) ofta tvärt tillbakaböjd, och 

 antingen äfven i sin helhet delad på samma sätt, eller spetsen utdragen till en längre tråd med 

 slemmigare yttre membran och de inre lederne förlängda och otydligare. Flera eller färre af de 

 öfre pinnula? voro på detta sätt ombildade, hvardera sannolikt motsvarande en lob i den blifvande 

 favellan. Då allt flera hvarandra närmade plumulag torde indragas i fruktbildningen, uppstår väl 

 slutligen den relativt stora favellan, sammansatt af talrika men små, från hvarandra mer eller mindre 



