106 J. G. AGAKDH, FLOR1DEEENES MORPHOLOGI. 



icke blott hos Callithamnier, utan äro äfven observerade hos Ptilota och hos Ceramium (C. Des- 

 longchampii), måhända äfven hos Champia — således hos grupper, som äro från hvarandra till en del 

 vidt åtskiljda, men hvilka bilda hvar för sig mycket naturliga slägten. Dessa organer kunna i sitt 

 utbildade skick mycket lätt misstagas för faveller, och hafva äfven så blifvit tolkade (Aresch. Phycece 

 Scand. tab. IV. F.) hos Callith. Hookeri, och af Pringsheim {Morph. der Meer. Alg. tab. VIII. fig- 

 2 — 7) hos Ptilota elegans. Beviset för den verkliga naturen af dessa frukter har man deruti, att på 

 samma exemplar, som bär den förmenta favellan, påträffar man ofta normalt utbildade sphaerosporer. 

 På andra exemplar finner man faveller af vanlig form, stundom tydligt förekommande på annat ställe 

 af vexten. 



De knippen af perlbandslika trådar med intensivt färgadt innehåll, som hos Callith. seiro- 

 spermum och några närstående arter förekomma på de öfversta grenspetsarne, har man jemväl an- 

 tagit utgöra en cystocarp-frukt, uppkommen genom en egen utbildning af favellan (jfr Zanardini 

 Icon. Adriat. tab. XI). Huru anslående denna tydning ock må vara, helst då man jemför de ofta 

 i spetsiga lober utskjutande faveller, som förekomma hos t. ex. C. Byssoides, C. laricinum {Kärv. 

 Phyc. Austr. tab. 22), så torde det dock kunna antagas att den är oriktig, då på seirospor-bärande 

 exemplar normalt utbildade sphaerosporer jemväl förekomma. Hos C. seirospermum finnas dessa nor- 

 mala sphaerosporer på en smalare, af ett enda led bestående stjelk, lateralt utgående ifrån grenarne, 

 sålunda som Areschotjg {Phyc. Scand. tab. IV. G.) aftecknat dem. Harvets uppgifter om seiro- 

 sporan äro i hans olika arbeten icke fullt öfverensstämmande. Uti Phyc. Brit. tedi. XXI. uttalar 

 han i bestämda ord att seirosporans leder sjelfve blifva till sphaerosporer, som äro triangelformigt 

 delta, men de delade sphaerosporerne afbildas fria och hvar för sig. Uti Nereis Bor. American, upp- 

 gifver han, att han icke sett egentliga sphaerosporer (framkommande hvar för sig och delade?). Må- 

 hända har Harvey missförstått någon annans observation af verkliga sphaerosporer, och ansett dessa 

 såsom delar af seirosporan. Areschoug angifver sphaerosporan genom ett transverselt diaphragma 

 delad i 2:ne delar och förmodar den blifva cruciat delad. N/EGELi uppgifver {Morph. der Geram. 

 p. 365) att några exemplar af Callith. seirospermum hafva "disporer", andra "tetraedriska tetrasporer". 

 Sjelf har jag endast sett triangelformigt delta sphaerosporer, sådane jag nyss beskrifvit dem, på 

 samma exemplar som vid grenspetsarne bära seirosporer. 



Det är i synnerhet hos några arter, hvilka stå nära eller utgöra hvad man fordom kallade 

 Callithamnion repens, som man trott sig finna cystocarpier, hvilka mycket afvika ifrån de normala 

 favellerne. Sålunda afbildas hos Bornet och Thuret {Not. Algol. tab. VIII. fig. 4 — 5) en frukt, 

 som de (pag. 24) uppgifva såsom cystocarpiet af Callithamn. Tumeri. Af flera skäl synes det mig 

 böra ifrågasättas huruvida detta är förhållandet. Redan i Phycol. Brit. tab. 179 har Harvey af- 

 bildat hos C. Tumeri en frukt, som omisskänneligen är en normalt bildad favella; och af en och 

 annan i beskrifningen tillagd detalj synes framgå, att figuren grundar sig på egen observation. Den 

 utbildade favellan är här terminal på spetsen af en kort gren och omgifven af ett involucrum, hvars 

 grenar knapt öfverstiga favellans höjd. Hos Bornet och Thuret består det så kallade cystocarpiet 

 af en mängd hvar för sig utskjutande, relativt stora spheriska "sporer", hvarje omgifven af sitt peri- 

 sporium. Hela denna nucleus synes hvila snedt vid öfre delen af en gren, hvars nedre sidogrenar, 

 föga ombildade och betydligt öfverskjutande frukten i längd, böja sig ikring frukten. På exemplar 

 såväl ifrån Frankrike som England, som blifvit benämnda "C. Turneri med faveller", har jag sett 

 med denna beskrifning fullkomligt öfverensstämmande bildningar; och redan i Spec. Älgar {Vol. 11. 

 p. 21) hafva dessa frukter blifvit beskrifna efter exemplar, som jag hänfört till Call. roseolum; men 

 med uttaladt tvifvel, huruvida de icke snarare utgjort egendomligt utbildade sphaerosporer. Under- 

 söker man nu sådane exemplar något nogare, så finner man utom sådane grenar, som inom föga 

 förändrade och förlängda involucral-grenar bära en stor mängd af de likasom ifrån en basal-placenta 

 tätt utskjutande "sporerne", derjemte likasom yngre och mindre förändrade grenar, på hvilkas insida 

 sitta radade små korta grenar, som ofta bestå af ett enda led och till utseende liknande sphaerosporer, 

 men odelade. Stundom har jag sett en af de innersta bland dessa ■ — närmast axillen, så vidt jag 

 sett — betydligen förstorad, likasom antydande en vidare utveckling. På de fruktbärande exemplaren 



