118 J. G. AGABDH, FLORIDEERNES MOEPHOLOGI. 



— kanske kring der befintliga cellkärnor, som jag dock icke kunnat urskilja. Jag har räknat 4 och 

 flera sådane hopgyttringar, liggande radade i ledets längdriktning. Inom andra led såg jag klum- 

 parne åtskiljde af transversela diaphragmer, och det ännu cylindriska långsträckta ledet således de- 

 ladt i korta radade celler. I det dessa celler derefter svälla betydligt ut, kunna väl de af dem sam- 

 mansatta trådarne icke rymmas inom sina förra gränsor; de måste krökas i olika directioner och an- 

 taga väl derigenom detta ormlikt buktiga utseende, som så bjert afsticker emot det vanliga hos de 

 andra, dem öfverallt omgifvande, ännu oombildade trådarne. Jemte det att de korta lederne svälla ut, 

 tillrundas de äfven, och deras korniga innehåll synes blifva ett jemnare, kanske mera flytande. I 

 den mån fruktbildningen fortskrider torde allt flera trådar sålunda ombildas; och olika stadier torde 

 sålunda visa färre eller flera af de ombildade trådarne. 



Då trådarne skola ombildas till nucleus, vidgar sig ensidigt eller åt flera håll ett eller flera 

 af trådarnes led, och blifva till en eller flera härdar för en ny cellbildningsprocess. Hos Sarcopliyllis 

 och i synnerhet tydligt hos Farlorvia (Tab. XVII. fig. 14) såg jag dervid de olika lederne skjutas i 

 sär, och jag har afbildat en tråd i detta tillstånd, som jag trodde mig se mycket tydlig. Tråden 

 (ifrån p till p) består här af 8 led, deraf 5 äro fertila och utgöras af moderceller, derifrån de grupp- 

 vis utskjutande dottercellerne torde komma att bilda olika nucleoli, men mer och mindre samman- 

 flytande sins emellan och med de från tillgränsande dotterceller väl slutligen framskjutande grup- 

 perne. Så blifva nuclei här större och väl af en mera obestämd form, med här och hvar mellan- 

 liggande yngre trådar eller trådbitar. 



I stället för att hos Dumontia och Gryptosiphonia trådarnes leder synas mera omedelbart 

 öfvergå till grupper af gemmidier, torde de hos de öfriga slägtena blifva endast medelbart centra för 

 gemmidiibildningen. Man kunde måhända säga att hos ~Pikea sammanhållas dessa centra genom en 

 knapt märkbar placentar-anläggning; under det att en sådan blir mycket starkt utvecklad hos Nizo- 

 phlcea. Hos Sarcophyllis och Farloiria (och på visst sätt hos Pihea) synas de fertila modercellerne, 

 i stället för att sammansmältande bilda en placenta, hafva en benägenhet att lossna ifrån hvarandra 

 och bilda likasom skiljda härdar för gemmidiigrupper. I den mån de utskjutande grupperne fram- 

 komma från skiljda härdar hafva de måhända en större benägenhet att bilda klumpar af oordnade 

 gemmidier; der åter de trängas packade fram ifrån en fast central placenta torde de få en benägenhet 

 att ordnas i rader och bilda radierande trådar (JStizoplxlaa). Så kan man måhända tänka sig att de 

 olika modificationer i fruktbildningen, som förekomma hos Dumontiaceernes olika slägten, ändock 

 måhända kunna utgöra utbildningar af en och samma typ. 



Det har redan blifvit anmärkt, att de slägten, som utmärka sig genom det nu beskrifna frukt- 

 bildningssättet, knappast af andra anledningar skulle i systemet kunna sammanföras; men det an- 

 tyddes äfven att noggrannare undersökningar af yngre fruktbildningsstadier möjligen skulle komma 

 att visa, att äfven andra slägten borde hänföras till Dumontiaceerne, hvarigenom luckorne emellan 

 de nu sammanförda slägtena torde kunna väntas utfylda. Ett par sådane slägten utgöra möjligen 

 Oystoclonium och Furcellaria. Hos en mycket ung frukt af Cysloclonium — der en knapt märkbar 

 utsvällning af en grenspets antydde ett fruktanlag — visade ett lyckadt längdsnitt de inre trådarne 

 mycket glesa, men redan med den form som de hafva som äldre (jfr Kiits. Phyc. tab. 58. fig. 7 — 8) 

 Från dessa såsom spridda stammar såg jag utgå laterala grenar, än kortare och mera klubbformiga, 

 än längre och mera ormlikt krökta, alla med mycket korta och rundade led. Vid tillsats af Ckl.-Z.- 

 Jod såg jag de inre stamtrådarne antaga en blek, nästan svafvelgul färg, under det de krökta trå- 

 darnes innehåll blef mörkbrunt-blånande. På längdsnittets ena sida såg jag på ett ställe det corti- 

 cala lagrets celler glesare och mycket tydligt ordnade i verticala rader, tydligt erindrande om den 

 carpostomiibildning, som ofta förekommer hos Rhodophyllis-arterne. Det synes mig sannolikt att de 

 inre ormlikt krökta trådgrenarne motsvara de här ofvan hos Dumontiaceerne beskrifna; och att de 

 kortare klubbformiga, hvars leder redan börjat svälla ut och vidga tråden i olika riktningar, utgjorde 

 anlagen till blifvande nuclei; och att följaktligen Cystoclonium sannolikt bör öfverföras till Dumon- 

 tiaceerne. Hos Furcellaria har det icke lyckats mig få se tydliga öfvergångsformer emellan hvad 

 som möjligen utgör de första anlagen och de mognande frukterne. De af det axila knippets lång- 



