KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 15. N:0 6. 123 



irukten likasom af en nematheciös utvidgning af mindre bestämd form, och är ofta genom flera fruk- 

 ters sammansmältning äfven till storlek knapt bestämdare begränsad. Den till frukt ombildade 

 delen förekommer hos de flesta på temligen obestämda ställen af bålen, mera sällan på särskilda 

 delar (Epymenia), stundom inom mindre blad, som sjelfve mera fullständigt ombildats till frukt 

 (HydrolapaiJium). 



1 afseende på fruktens inre structur förekomma några olikheter hos de olika grupper, hvari 

 familjen blifvit delad. Hos afdelningen Rhodymeniece förefinnes ett särskildt bottenlager, hvarpå nu- 

 cleus hvilar, och öfver hvilket det hemispheriska pericarpiet, med sitt tydliga carpostomium, bildar 

 det hvälfda taket. Detta bottenplan, som ofta är sammanfogadt af större och kantiga celler, öfvergår 

 vanligen under sjelfva nucleus till ett subhymenialt lager af mindre celler (Tab. XVI. fig. 20. Tab. 

 XX. fig. 3), hvilka synas fyllda med ett endochrom som vid tillsats af Chl.-Z.-Jod antager en nä- 

 stan svafvelgul färg, under det de stora underliggande cellernes endochrom nästan blånar (Hymeno- 

 cladia). Genom tiipfelrörens ofta utdragna spetsar synes endochromet i bottenplanets större celler 

 stå i samband med det subhymeniala lagret, och alla dessa celler torde väl sålunda bidraga att 

 lemna näring åt den starkt utvecklade nucleus. Uti en mycket yngre frukt (Tab. XX. fig. 5) såg 

 jag fruktbottnen öfverklädd af en glesare och mera nätlik väfnad af små rundade celler, som sam- 

 manbundos sins emellan medelst utdragne spetsar. På utkanterne af denna väfnad blifva de ut- 

 dragna spetsarne längre, och de ursprungligen rundade cellerne torde här vid pericarpiets starkare 

 hvälfning dragas ut till den nätlika transitoriska väfnad, hvaraf man endast ser rester kring de inre 

 kanterne af det mera mogna pericarpiets väggar (Tab. XX. fig. 3. Tab. XVI. fig. 22). I midten 

 af det unga fruktanlaget syntes några större och närmare förenade celler (Tab. XX. fig. 5) och dessa 

 fylda med det i grått eller gult stötande endochrom, som ofta förefinnes i Florideernes placentariska 

 celler. I det de flesta af dessa celler syntes utbreda sig öfver bottenplanet och väl här bilda den 

 mogna fruktens subhymeniala lager, syntes andra skjutas uppåt och bilda modercellerne till de pla- 

 centariska stammar, som i den mognande frukten uppbära de särskilda lober, deri nucleus synes 

 delad (Tab. XX. fig. 3. Tab. XVI. fig. 21). Det är nemligen hos Ehodymenieerne, likasom hos 

 TLliodophyllece och Champiece, ett vanligt förhållande att, vid genomsnitt af en nucleus, man finner 

 den bestå af flera olika lober och dessa ofta i olika utvecklingsstadier (Tab. XVI. fig. 21), så att 

 under det några bilda (vanligen i den öfre delen) en mognande favella-lik nucleus, finnas andra 

 (under den förra, eller vid sidan och nedtill), som äro mindre utvecklade, och hvars inre delar sträcka 

 sig i olika riktningar (1. c. fig. 21 vid a, b, c och d). Genom att jemföra sådane i olika utveckling- 

 stadda lober med hvarandra får man en föreställning om fruktens bildningssätt. Har ett snitt på 

 längden genomgått en icke fullt mogen nucleus (Tab. XX. fig. 3. Tab. XVI. fig. 21 vid b), så visar 

 den sig sammansatt af ett knippe ledade och panicula- eller corymbus-likt förgrenade trådar, hvilkas 

 nedre leder bilda likasom stammar med derifrån utgående grenar, under det de öfre blifva till moder- 

 celler, som genom ytterligare delning öfvergå till särskilda lober af gemmidier, hvilka utan synbar 

 ordning sammanhållas af en småningom utbildad gelatina. I det de olika loberne allt mera vidgas, 

 torde allt flera sammansmälta, mera till en enda favella-lik nucleus hos några, kanske mera bibe- 

 hållande sig såsom flera skiljda lober hos andra. Lyckas ett snitt så, att några af de nucleus-bil- 

 dancle knippena i sitt yngsta tillstånd blifva blottade, så förekomma de såsom ledade och förgrenade 

 trådar, utgående ifrån basen eller nedre delen af mera mogna lobers placentariska stammar. De af- 

 bildades under denna form af Kutzing hos Plocamium (Phyc. gen. tab. 64. fig. 2 — .5) och hos Cham- 

 pia (l. C. tab. 54. fig. 10), såsom något eget slag af fortplantningsorganer ("paraspiermatia = neben- 

 samen") och sammanfördes med andra bildningar, med hvilka de svårligen torde böra jemföras. I 

 den mån äldre och yttre lober afbördat sig sina mogna gemmidier, torde en ny och sednare anlagd 

 lob framskjuta till mognad, och nya trådgrenar framkomma att bilda sednare generationer. 



Hos Rhodophyllece, den andra afdelningen af Rhodymeniacece, finnes i frukten bottenplanet 

 och det deröfver hvälfda pericarpiet knapt såsom särskildt differentierade delar, i det nucleus synes 

 likasom upphängd i midten af den mera spheriska eller ovala frukten. Något tydligt carpostomium 

 synes icke heller förekomma; pericarpiet utgöres nemligen än af trådar eller cellrader, som alla ra- 



