130 J. G. AGAEDH, FLORIDEEENES MORPHOLOGI. 



de öfre gemmiclierne blåna, under det de nedre antogo en gulbrun färg. Nucleus har i detta till- 

 stånd en iögonfallande likhet med Melanthalieernes. 



Uti ett annat utvecklingsstadium, som jag antager vara föregående, har jag sett den öfre delen 

 af nucleus bestå af hvad man snarare kunde kalla radierande cellrader (Tab. XXIII. fig. 5 till höger). 

 Uti dessa cellrader stå motsvarande celler midt för hvarandra, så att deras i midten af hvarje cell till 

 en oval kropp sammanförde endochromer likasom bilda concentriska, öfver hvarandra stälda bälten, af 

 hvilka iag trott mig; kunna antaga att det öfversta stundom såsom en membran lossnar ifrån de nedre, 

 och derefter öfvergår till en mera oordnad samling af tillrundade celler (stratum circumnucleare), 

 som sednare upplösas. Jemväl dessa celler blåna vid tillsats af jod; men de torde skiljas ifrån de 

 mognande gemmidierne, genom den fastare membran medelst hvilken de sins emellan sammanhållas. 

 Stundom har jag ofvanom nucleus sett ett oorganiseradt slemlager, som vid tillsats af jod antog en 

 blek-gul färg. Förekomsten af ett stratum circumnucleare torde här så mycket snarare kunna väntas, 

 som det hos Phacelocarpus mera öppna pericarpiet torde fordra att sjelfva nucleus till en början 

 omslutes af ett skyddande lager. Allt efter som nucleus är i olika utvecklingsstadier torde sålunda 

 vissa olikheter förekomma, som lätt kunna föranleda olika tolkningar. Stundom har jag, vid snitt 

 genom yngre frukter, sett de radade nuclei-cellernes ovala endochromer lossna och ligga fria på 

 objectglaset, och kunna då lätteligen antagas för de verkliga gemmiclierne. Men antagande dem 

 derför, skulle nucleus i detta stadium hafva en structur, som af viker ifrån alla andra Florideers; och 

 för hvad jag antagit såsom sednare stadium vore det väl då ock svårt att finna en förklaring. 



Egendomligt i och för sig, företer cystocarpiet hos Phacelocarpus större förändringar under 

 sin utveckling, än som vanligen torde förekomma hos Florideerne. Mellan de hopslutande peri- 

 carpii-väggarne torde till en början utrymmet vara mindre, och jag har också stundom sett genom- 

 snitt af den unga nucleus hafva en nästan vigglik omkrets. Sednare synes frukten vidga sig nedtill, 

 hvarigenom den fertila delen får en bredare bas och gemmidii-trådarne således komma att radiera 

 äfven något åt sidorne. I det pericarpii-väggen deltager i utvidgningen nedtill, synes den yttre öfver- 

 skjutande kanten likasom förkortas. Sjelfva nucleus synes under fruktens utveckling få en djupare 

 plats i förhållande till den omgifvande pericarpii-väggen. I stället för att hos vanliga cystocarpier 

 carpostomii-mynningen och placentans bas utgöra säkra hållpunkter för bedömmandet af delarnes 

 läge, i hvilken direction för öfrigt ett vertical-snitt blifvit fördt, så kan deremot hos Phacelocarpus 

 vertical-snitt förda i olika riktning förete olika utseenden. Ett snitt som skär den ränna, hvilken 

 fortlöper uppåt den åt paginalsidan böjda frukten i något sned riktning, är icke nödvändigt ett snitt 

 som genomgår frukten i vertical riktning. Ett i sned riktning öfver frukten gående snitt kan skära 

 rännan på flera ställen och kan då gifva den oriktiga föreställningen att placenta-bildningar med 

 omgifvande carpostomii-läppar förekomma på olika ställen af frukten; och än lättare föranledes en 

 sådan missuppfattning om snittet göres genom ett af 3:ne lober bestående pericarpium. 



Rundtikring peripherien af pericarpiet synes emellan cortical-lagrets verticala trådar likasom 

 större celler eller hopgyttringar af mindre celler, hvilka väl kunde misstagas för begynnande sphan-o- 

 sporer, och möjligen ge anledning till något antagande om sphserosporfrukten och cystocarpiet såsom 

 olika stadier af samma frukt. Både dessa små kroppars utseende och den plats de intaga kunde 

 kanske ursäkta ett sådant misstag. Men dessa kroppar förekomma på samma sätt äfven i delar af 

 stammen. Kutzing beskref dem såsam "Scheinsamen" p. 110 — 111 och afbildade dem tab. 58. II. 

 fig. 2 i Phycologia generalis. Af hvilken natur dessa äro, är för mig obekant. 



Structuren af nucleus hos Nizsymenia företer modificationer motsvarande dem jag beskrifvit 

 hos Phacelocarpus. På sidorne och ofvanom nucleus har jag sett ett bälte af rundade och med starkt 

 färgadt endochrom försedda celler innanför den egentliga pericarpii-väggen, hvilka jag antagit mot- 

 svara vissa andra Florideers stratum circumnucleare (jfr Tab. XXIII. fig. 8 a); på vissa ställen syntes 

 de sammanhänga i ett lager (fig. So); andra syntes visa spår till en fortgående celldelning. De 

 uppåt och utåt radierande gemmidii-trådarne (fig. 8 b) syntes närmast öfverensstämma med Melan- 

 thalieernes och sådane jag sett dem i fruktens mera utbildade tillstånd hos Phacelocarpus. Hos Nis- 

 symenia saknas den axila tub, som förekommer hos Phacelocarpus och som der bildar placentan; i 



