134 J. G. AGAEDH, FLORIDEERNES MORPHOLOGI. 



redan vid den period då de första förändringarne för utbildningen af nucleus synas vidtaga. Be- 

 traktar man ytan nogare på öfre delar eller yttre flikar af ett med utbildade cystocarpier (på nedre 

 och inre flikar) rikligare försedt exemplar, så upptäcker man äfven vissa ställen, der de annars nä- 

 stan jemnstora rundadt kantiga cellerne synas olika, likasom packade tätare tillsamman och bildande 

 fläckar, som äfven genom bjertare färg skilja sig från den öfriga ytan. Under tillräcklig förstoring 

 ser man fläckens midtelparti svagt upphöjdt, och i sjelfva toppen urskiljer man en krets af 5 — 7 

 celler, rosettlikt sammanstälde, sträckte i tangential riktning med inåt convergerande spetsar, utåt 

 med tjockare och divergerande ändar (Tab. XXVII. fig. 8). Emellan spetsarne trodde jag mig kunna 

 redan nu urskilja en fläck (öppning), som sedan blir större och tydligare, bildande carpostomiet. På 

 sidorne, som slutta nedåt ifrån carpostomiet, synas cellerne mera rundade och mindre än i det omgif- 

 vande bladet. Vid den starka cellförökning som föregår fruktbildningen, torde nya celler inskjutas 

 emellan de först anlagda äfven i pericarpiets tangential-riktning. Innanför carpostomiet kunde jag 

 genom olika inställning se några inre stora celler, som skilja sig lätt från de yttre genom sin i gult 

 stötande färgnyans. Jag trodde mig se 2:ne af dessa ligga något högre än en tredje. Vid genom- 

 snitt af mycket unga frukter ser man äfven att vid pericarpiets höjning — som väl står i samband 

 med en starkare cellbildning i tangential riktning — utdragas de inre cellerne till ledade trådar (hos 

 Hemineura Tab. XXVI. fig. 19), hvilka först synas sammanbinda fruktbottnens cellrader med dem 

 som förefinnas i det deröfver sig hvälfvande pericarpiet. Genom dessa trådar synes frukten under 

 en period likasom delad i verticala smårum; men dessa trådar torde i allmänhet snart försvinna 

 (under det de i många andra Florideers cystocarpier synas persistera) och i den mognande frukten 

 hos Hemineura har jag icke sett något spår dertill l ). I fruktens inre och företrädesvis under carpo- 

 stomiet (det medlersta partiet) såg jag större spridda och likasom lösa celler, hvilka torde utgöras af 

 bottenlagrets celler, som vid deras egen starkare' utsvällning skjutits ur sitt sammanhang med frukt- 

 bottnens öfriga celler och vid pericarpiets höjning förts småningom uppåt. Emellan några af dessa 

 såg jag anlagda tydliga tiipfelförbindelser, antydande den begynnande placentabildning, som ofvan 

 beskrifvits. Endochromet i alla dessa celler utmärkte sig genom sitt ljusare gul-bruna endochrom, 

 som vid tillsats af jod blef mörkare och sticker då starkare af mot pericarpii-celiernes nu blånande 

 innehåll. Uti den mognande frukten såg jag (vid tillsats af jod) placentan och dess nedre förgre- 

 ningar bibehålla sin gul-bruna färg, under det gemmidierne blåna. De inre pericarpii-cellerne få då 

 jemväl en gulaktig färg, som stundom sträcker sig till flera af de yttre, under det andra af dessa 

 sednare synas bibehålla sin benägenhet att blåna. 



De afbildningar, som lemnats öfver Delesserieernes cystocarpier, äro i allmänhet mer och 

 mindre incorrecta. Några af de i Harvets sednare arbeten förekommande (Ner. Bor. Amer. tab. 

 XXI JB. Phyc. austr. tab. 94, 179, 229, 240, 241) visa något när gemmidii-trådarnes character och 

 pericarpiets utseende, men om placentaus beskaffenhet och andra detaljer får man der knapt någon 

 upplysning. Den afbildning Kutzing lemnat af D. Hypoglossum Phyc. gener. tab. 65 är hvarken 

 characteristisk eller fullt correct; den han lemnat (ibm tab. 68) af D. sinuosa är alldeles oriktig. 

 Jag har här sett placentan fullkomligt sådan den ofvanför blifvit beskrifven; dess utgreningar äro 

 här mera divergerande och derföre tydligare än hos många andra; jag har sett de ännu här och hvar 

 synliga lederne sammanhängande medelst tiipfelrör o. s. v. Den figur af Schizoglossum JBartlingia- 

 num Kutzing lemnat (Phyc. Gen. tab. 69. fig. 1) framställer Delesserieernes cystocarpium bättre än 

 någon annan, ehuru icke heller den lemnar någon rätt begriplig framställning af det characteristiska 

 i Delesserieernes fruktbildning. Uti sin afhandling öfver Florideernes foecundation hafva Thuret 

 och Bornet (pag. 20 — 21. Pl. 13. fig. 27) lemnat en redogörelse för den första fruktanläggningen 

 och trichophor-apparaten hos Nitophyllum. Jag har förgäfves bemödat mig att med tillhjelp af den 

 gifna figuren göra för mig fullt klart hvad som författarne mena med de 5 ceHer, stälda 3 på en 

 sida och 2 på den andra, som skulle utgöra rudimentet till pericarpiet, och de 3 andra celler bil- 

 dande trichophor-apparaten, som skulle finnas liggande i det mellan de 5 pericarpii-cellerne befint- 



') Haktey har afbildat (Phyc. austr. tab. 179) hvad som måhända skulle vara en motsvarighet dertill, såsom äunu förekommande 

 i den mognande frukten. 



