KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 15. N:0 6. 151 



någon misstanka om att detta hår kunde hafva någon från de vanliga, så att säga sterila håren, af- 

 vikande betydelse. Icke heller har jag sjelf i dylika hårbildningar hos Polysiphonia sett någonting 

 som kunde förråda att de hafva annan betydelse än de hos många arter mycket ofta förekommande 

 vid de yngre grenarnes spetsar. Likasom dessa än äro starkt utvecklade, än saknas, så har jag ock 

 sett begynnande frukter på grenar der det motsvarande håret saknas (JPolys. strida). Hos Dasya 

 elegans är ofta den unga till frukt sig ombildande modergrenen tätt besatt med hårbildningar, som 

 sednare bortfalla. 



Hos närstående grupper — Wrangelieerne å ena sidan, och Chondrieerne å den andra — torde 

 frukterne kunna anses bildade efter samma, lätt igenkänneliga typ som Rhodomeleernes. Hos Wran- 

 gelieerne (Tab. XXXII. fig. 1 — 3) är det fertila, ofta stora och sammansatta nuclei-knippet icke om- 

 slutet af ett pericarpium; men det omgifves af sterila grenar, som äro stundom något förändrade och 

 bildande likasom ett yttre involucrum. De i det unga pericarpiet hos en Polysiphonia förekommande, 

 ofta parvis stälda cell-raderne kunna sannolikt antagas motsvara de yttre fria trådarne hos Wrange- 

 lieerne; hos andra (Rhodomelece likasom hos Chondriece) differentieras pericarpiet starkare och må- 

 hända tidigare såsom en särskild yttre del. Sjelfva nucleus utgöres af ett knippe af gemmidier, som 

 hos alla dessa grupper synas fullkomligen öfverensstämmande till form och bildningssätt; hos några 

 förekomma sterila paranemata, hos andra saknas de, och detta ofta hos hvarandra temligen närstående 

 former; hos några (Laurencia-arter) antaga dessa sterila trådar form af ett särskilt, nucleus omslu- 

 tande knij>pe af glesare trådar, som utlöpa mot carpostomii-mynningen; det kan måhända antagas 

 att der dessa trådar förefinnas i den mogna frukten, de bidraga vid gemmidiernes utförande till car- 

 postomiet. 



År det nu riktigt att anse de hos dessa grupper jemförda delarne motsvara hvarandra, så torde 

 väl äfven af denna jemförelse framgå att frukten hos alla motsvarar en mer eller mindre sammansatt 

 gren, men hvars delar ombildas mera eller mindre, och i någon mån på olika sätt hos de olika 

 grupperne. 



14. Asigterne om den så kallade dubbla fructiflcationen. 



Då hos några af de allmännare Florideerne de båda slagen frukter förekomma under former, 

 som både göra dem lätt iögonfallande och visa dem sins emellan tydligen olika, så kan det väl äfven 

 väntas att redan de första algologerne skulle hafva fäst sin uppmärksamhet på dessa organer; och 

 då båda äfven tidigt antogos utgöra dessa vexters frukter, så borde väl äfven det förhållandet, att 

 2:ne slags fortplantningsorganer förekomma hos samma vext, snart hafva blifvit föremål för olika tyd- 

 ningar. Redan vid den tid, då Turner utgaf sin Synopsis (London 1802), hade han kännedom om 

 "den dubbla fructiflcationen" hos arter, som sedermera räknades till Delesseria och Chondria, hos 

 hvilka både sphserosporerne sjelfve äro relativt stora, och, såsom samlade i sori, äfven genom sin 

 talrikhet lättare blifva synliga. Han omtalar äfven (t. ex. under Fucus ruscifolius p. 15) de olika 

 åsigter man då hade om den dubbla frukten hos sådane arter. En åsigt — att de olika frukterne 

 måste anses såsom bevis för olika arter — ville han vederlägga dermed, att de båda frukterne stundom 

 förekomma på samma individ. Att Florideer med dubbel frukt skulle vara ett slags dioecister, syntes 

 Turner då icke vilja erkänna, som det synes, af det skäl att han vid ett tillfälle sett cystoearp- 

 frukten öppna sig och utsläppa frön, som liknade dem hvilka förekomma på bladets paginal-sidor, 

 samlade i sori. Turner syntes således då mest böjd att antaga de på bladets utsida förekommande 

 fröna hafva bildats inom kapselfrukten, och emitterade derifrån hafva fäst sig på bladet medelst det 

 dem omgifvande slemmet; ehuru han samtidigt erkänner, att han icke kan förklara hvarföre sori an- 

 taga den bestämda form af smala linier, hvari de hos vissa arter förekomma. Han fäster derjemte 

 sjelf uppmärksamhet på att de med sori försedda bladdelarne voro fastare än de sterila. Sedermera 

 öfvergaf Turner sin först uttalade mening, och anslöt sig till den, som han trodde, först af Solan- 

 der angifna, nemligen att Florideerne voro ett slags Dioecister; men han ansåg att denna mening, 



