160 J. G. AGARDH, FLORIDEFRNES MORPHOLOGI. 



lig. 10—13. Griffithsia corallina. 



Fig. 10. Ett par öfversta spetsar af en yngre steril gren. Endochromet inom de öfversta, tydligen yngsta 

 och minst utvecklade cellerne, är här redan flikadt eller deladt i flera, ännu nästan linsforraiga 

 kroppar, hvilka i det de snart hvar för sig skjuta ut utanför modercellens gränser, synas utgöra 

 anlaget till nya leder. Der den enkla tråden skall fortsättas af ett enkelt toppled, finnes en enda 

 sådan linsformig del under det förutvarande toppledets öfversta hvälfning. Skall den enkla tråden 

 grenas, synes förgreningen anläggas genom endochromets delning i 2:ne, ungefär jemnstarka flikar. 

 Vid utskjutningen (prolifieringen) af det nya ledet synes detta tillvexa likasom genom sin egen 

 verksamhet, och man kan påträffa sådane utskjutande nya toppled, som synas fastade vid en obe- 

 tydlig del af moderledets yta — h vilket allt likasom sjelfva formen af lederne, synes antyda ett 

 annat bildningssätt än det som oftast förekommer hos ledade Alger. 



Fig. 11. Del af en fertil gren, vid hvars ena (öfre) led det sessila cystocarpiet förekommer, sannolikt ut- 

 görande en ombildning af moderledets ena tvilling-gren, och bestående af flera tillrundade lober, 

 utvändigt skyddade af korta krökta involucral-grenar. Vid det nedre sterila ledefs öfre ända utgår 

 en flock af hårlika grenar, närmast motsvarande dera som förekomma hos Gr. barbata, men hos 

 denna art bärande sphaerosporerne. 



Fig. 12. Innersta och öfversta delen af den till favella ombildade, outvecklade grenen, som vid ett verticalt 

 genomsnitt af cystocarpiet blifvit frånskiljd de yttre och mera utbildade loberne. Likasom andra 

 mycket unga delar af en sig utvecklande frukt utmärkte den sig genom en ljus, nästan gul-grå 

 färg. De yttre i ett slags verticill omgifvande grenarne, utgående ifrån ett centralt stamled, torde 

 väl motsvara den utbildade fruktens involucral-grenar, men här likasom åter sammansatta för att 

 bilda en ny generation af liknande delar. På toppen af stamledet syntes en grupp af mera oord- 

 nade celler, sannolikt motsvarande den första generationen af moderceller till en ny nucleus. 



Fig. 13. a — e delar af den genomskurna nucleus, sådane de visa sig i olika utvecklingsskeden inom olika 

 lober af frukten. I de yngsta (innersta och nedersta loberne) påträffar man enkla celler (fig. a), 

 inom hvilka endochromet syntes likasom hopviket, med flikarne divergerande för att sednare ut- 

 skjuta till nya lober; den nedre delen af detta flikade endoehrom synes snart öfvergå till ett slags 

 stameeli under det flikarne åter delas (fig. b). Uti mera utbildade lober synas de sålunda inom 

 modercellen anlagda öfre cellerne skjutits mera ut uuder form af dichotoma perlbandslika trådar, 

 radierande från det nedre mer eller mindre tydliga stamledet. (fig. c och d); uti de äldste loberne 

 syntes gemmidierne större och mera packade, här och hvar förenade genom en utdragen tiipfel- 

 gång (fig. e). 



Fig. 14. Griffithsia Tasmaniea. 



a — d delar af sphserospor-frukten. Hos denna, likasom hos flera andra australiska arter, synes i 

 den mogna frukten det involucrum af skyddande grenar saknas, som vanligen förekommer hos nor- 

 diska arter: uti den mycket unga sphaerospor-frukten torde dessa involucral-grenar motsvaras af 

 några få och från de inre fertila mindre skiljda trådar (fig. b). De fertila trådarne, som i den 

 mogna frukten i täta verticiller oragifva de starkt sammansnörda genieula (Harv. Phyc. austr. tab. 

 203) utgöras i den unga frukten af kortare tråd-knippen, med några starkare utbildade hufvud- 

 grenar, från hvilka verticiller af mindre synas radierande utgå (fig. a); i det hufvudgrenarne skjuta 

 vidare ut, ombildas de till de trådlika stammar, som i sina yttre förgreningar uppbära sphaerospo- 

 rerne; vid fig. c synes en sådan stamdel i tvärsnitt, från hvilken 3:iie sphnerospor-bildande grenar 

 i olika utvecklingsstadier utgå; i det den ena visar en odelad nucleus; i den andra har nucleus 

 delats i sina 4 delar; i den tredje äro dottercelle.rnc omgifna af sin nybildade membran; fig. d 

 framställer sphnerosporan fullt utvecklad. 



Fig. 15. Callithainnion fruticnlosum. 



a — c laterala pinnulae ombildade till så kallad sammansatt sphserospor; a och b yngre frukter med 

 endochromet redan deladt i 4 knotigt utstående delar, och i öfrigt utmärkande sig genom blekare 

 färg och något större storlek än Callithamnieernes vanliga sphaerosporer. Uti sednare stadium 

 (fig. c) har hvardera af de knotigt utstående modereelleme delats i 4 dotterceller, inom hvilka de 

 enkla sporerne komma till utveckling. 



Fig. 16 — 17. Callithainnion tetragouum. 



Fig. IG. Pinna från ett mycket ungt exemplar; den derpå redan anlagda favellan är delad i några färre 

 relativt större moderceller, som synas alla likasom utskjutna från ett enda fertilt led. Ofvanom 

 detta fortsattes den enkla sterila grenspetsen oförändrad, här bestående af 4 led. På den ena 

 sidan af den unga favellan synas några af de utskjutna cellerne redan hafva undergått en delning. 



