174 J. AGARDH, FLORIDEERNES MORPHOLOGI. 



trådarne; de flesta hafva genom de långa ledernes delning i flera kortare ombildats och tråden 

 består då af korta klotrunda eller stundom mera på bredden utsvällda, nästan skiflika led, perl- 

 bandslikt hoplänkade. På 3:ne af de afbildade trådarne hafva de medlersta af de sålunda ornbil- 

 dade lederne undergått en ny delning, och delarne skjutit ut, utgörande den första generationen 

 af moderceller till nucleus. 



Fig. 3. Del af en mindre gren hemtad från den öfre, till utseendet sterila spetsen af en nedtill med mogna 

 cystocarpier försedd gren. Fråu ett stamled utgå 2:ne sidogrenar, som ofvanom det första eller 

 andra ledet ånyo förgrenas; vid / synes den ena dottergrenens basal-led, med ännu bibehållen form, 

 deladt i 4 nya korta led; uti de andra dottergrenarne hafva alla de nedre lederne delats och trå- 

 darne bestå här af korta, på bredden mera förlängda tillrundade led (vid ff); endast de öfversta 

 lederne hafva bibehållit den form och längd, som de hafva i vanliga sterila grenar. 



Fig. 4 — 5. Fertila trådar med begynnande vidare utveckling. Uti fig. 4 är den fertila träden — såsom 

 ofta är fallet — nästan tvärt tillbakaböjd; några af dess medlersta led hafva börjat delas i mindre, 

 oregelbundet stälda dotterceller, som sednare skjuta ut hvar för sig i olika riktningar; i Fig. 5 

 har denna utskjutning redan försiggått, och tråden omgifves af tätt hopgyttrade celler, deraf de 

 flesta här blifvit frånskiljda. Man ser de qvarvaraude hänga fast vid modercellerne, medelst ut- 

 dragne spetsar. Flera af de fertila cellerne i träden syntes äfven här sammanbundue medelst sina 

 genom tiipfelrören sammanflytande endochrompartier. 



Fig. 6. Ett knippe af ombildade fertila grenar, af hvilka flera äro på olika sätt tillbakaböjda, med en upp- 

 till steril grenspets skjutande fram från knippets inre. Sannolikt sammansmälter här hela det om- 

 bildade knippet till en enda nucleus. 



Fig. 7. Genomsnitt af en nära mogen nucleus. Den fertila trådens — eller kanske en af de fertila trå- 

 darnes — öfre ända, som här varit tvärt tillbakaböjd, synes vid basen af nucleus skjuta med sin 

 spets nedåt. Ett par sterila iuvolucral-grenar hafva vid snittet blifvit afskurna ifrån sitt fäste. 



Fig. S — 9. Stamtråden från ett ungt exemplar (som synes hafva tillvuxit hastigt), utmärkt genom renhet 

 och serdeles pellucida membraner, sedd i längd-direction i fig. 8 och i tvärsnitt fig. 9. De inre 

 ledeellerne (i fig. 8) syntes här mycket tydligt skiljda från trådens yttre allmänna membran 

 (cuticula-lagret). Den inre membranen, som omslöt ledets endochrom, syntes tydligen strierad, med 

 mycket fina streck. Andarne voro trattformigt förlängda och likasom bestående af en tunnare 

 membran, omslutande en inre tupfelgång, genom hvars runda öppning det ena ledet syntes com- 

 municera med det andra. Sedt utifrån förekommer mellanrummet mellan de olika ledernes endo- 

 chrom-partier såsom ett bredt genomskinligt diaphragma. Vid olika inställning framkom den inre 

 strueturen. 



Fig. 10. Till sphnerosporer öfvergående grenspetsar. Uti den ena, ännu odelade, synas 2:ne cellkärnor. Uti 

 den andra de 2:ne cellkärnorue åtskiljde af ett utbildadt diaphragma. Uti den tredje synes hvar- 

 dera delen hafva undergått en ny delning i samma direction, och den zonat delade sphajrosporan 

 hade således sina 4 sporer. Uti dessa voro sjelfva cellkärnorne för mig ej synliga. 



Fig. 11 — 17. Spyridia filamentosa. 



Fig. 11. Del af en stam med olika grenar och ett mognande cystocarpium (figuren copierad ifrån Kutzing 

 Pliycol. tab. 48. I. Pericarpiet är deladt i flera lober. 



Fig. 12. Fragment af ett tuuut längdsnitt af den mognande fruktens nedre och inre del. Man ser några 

 trådar af det mera sammansatta knippe, som uppstiger från fruktbottuen och med olika grenar 

 utlöper till fruktens olika lober; nedtill äro dessa trådar tätare förgrenade och äfven här och hvar 

 sammanhållne genom anastomoser; under det vissa trådgrenar ombildats till fertila lober, förblifva 

 andra oförändrade och utlöpa såsom sterila trådar mot pericarpiet, åtskiljande de fertila loberne 

 från h varandra. 



Fig. 13. Motsvarande prfeparat från fruktens öfre och yttre del; man ser de sterila trådarnes yttersta för- 

 greningar böja sig mera divergerande utåt och bilda med sina kortare led pericarpiets yttre tunna 

 membran, som utvändigt beklädes af ett relativt tjockt lager af genomskinlig gelatina. 



Fig. 14. Genomsnitt af en yngre frukt, innan den svällt ut i flera yttre lober. De inre sterila trådarne 

 äro tätare och de redan anlagda fertila knippena färre. 



Fig. 15. Särskilda starkare förstorade delar af samma frukt; vid a nedre delen af en af de sterila trådarne; 

 vid ledernes knän syntes likasom agglomerationer af mycket små kornlika celler (?). Vid tillsats 

 af jod syntes dessa bestå af en yttre membran, omgifvande en inre hålighet (vid h). Trådarnes 

 yttersta leder (vid c), hvilka bilda den tunna pericarpii-väggen, voro här korta och tillrundade. 



Fig. 16. En till frukt (?) sig ombildande gren i sitt yngsta tillstånd, från ett exemplar, som i nedre delar 

 bar utvecklade cystocarpier. Den hade, till sitt yttre utseende, någon likhet med de som Anthe- 

 ridier af några författare betecknade kroppar, hvilka förekomma hos Bonnemaisonia på samma exem- 

 plar som bära Keramidier. Omgifven af en rikligare gelatina, syntes den unga frukten bestå af 



