KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 15. N:0 6. 175 



talrika smågrenar, som hvardera afslutas af en terminal-cell, genom hvars tillvext och delning grenar- 

 nes nedre, mera rundade celler torde bildas. Uti det inre syntes några få större och med ett mör- 

 kare endochrom försedda celler, som måhända torde motsvara de första modercellerne till nucleoli. 

 Pig. 17. Del af det yttre pericarpiet, sedt utifrån, från en mycket ung frukt. De rundade cellerne äro ra- 

 dade, raderne bildande grenar till nedre stammar; i det dessa rader utbreda sig tangentialt öfver 

 det inre fruktanlaget — ungefär som de yttre cellerne i Polysiphoniernes pericarpium — torde de 

 bilda den yttre pericarpii-väggcn, som inåt sammanhänger med liknande celler, hvilka småningom 

 förlängas till de inre, pericarpiet uppbärande sterila trådarne. Man torde väl kunna tänka sig att 

 de nedre grenarne till de i figuren 16 i än yngre stadium afbildade småningom ordna sig till de 

 tangentialt utbredda knippen, som sednare bilda pericarpii-väggen. 



Fig. 18 — 19. Ckrysyinenia vesiculosa. 



Fig. 18. Vexten i naturlig storlek. 



Fig. 19. Fragment af ett genomsnitt af vextens yttre membran, som omsluter den blåsformigt utsvällda 

 bålen. Sjelfva membranen synes sammansatt af 2:ne lager; i det inre lagret äro de innersta cel- 

 lerne relativt mycket stora, och stundom brustna, likasom hade de under bålens successiva utsvällning 

 allt mera förstorats, tills de slutligen brista och upplösas. Under det på yttre sidan allt jemt nya 

 celler tillkomma torde de inre sålunda småningom försvinna, och deras upplösnings-producter före- 

 finnas i den något slemmiga vätska, som mer och mindre upptager bålens inre. 



Fig, 20 — 22. Chrysymenia uvaria. 



Fig. 20. Genomsnitt af det mogna cystocarpiet (fig. copierad ifrån Harveys Ner. Bor. Americ. tab. XX. B. 

 fig. 3. Inom den yttre membran, som omsluter de blåsformigt utsvällda grenarne, har frukten 

 kommit till utveckling; under det den inre (mot grenens inre hålighet vända) delen af innerlaget 

 bildar det underlag som bär nucleus, har den yttre delen höjt sig till pericarpiets hvälfda tak. 

 Den af snittet oberörda nucleus hvilar på ett placentariskt underlag af mindre celler. 



Fig. 21. Genomsnitt af en mogen nucleus, som visar sig här vara sammansatt af flera olika lober, hvilka 

 af snittet genomskurits i olika riktning och äro i olika utvecklingsstadier. Den öfre och äldsta 

 loben (vid a) har blifvit genomskuren mera på tvären; mellan olika grupper af mognande gem- 

 midier synas rester af modercells-membraner. (Vid b) har en under och på sidan om den förra 

 utskjutande yngre lob genomskurits mera på längden. Man ser de gemmidii-bildande trådarnes 

 öfre leder utgå ifrån inre plaeentariska stammar, hvilka bestå af leder som delvis sammanflyta och 

 hafva ett slemmigt blekare endochrom. Trådarnes yttre leder bilda särskilda nucleoli, som i den 

 mera mogna nucleus torde sammansmälta. Vid (c) och (d) synas än yngre lober skjuta fram i 

 olika riktningar. Hela nucleus sammanhålles af en genomskinlig gelatina. Uti mycket unga frukter 

 har jag sett cystocarpiets inre hålighet upptagen af från bottnen utgående trådar, men som synas 

 snart försvinna (tidigare eller sednare hos olika arter). 



Fig. 22. Några af de celler, som bilda det plaeentariska underlag, som uppbär nucleus. De äro sins emellan 

 förenade genom utdragna spetsar, såsom ofta förekommer hos de plaeentariska cellerne hos Flori- 

 deerne. Hos olika Ghrysymenia-arter har jag sett denna nätlika väfnad på utsidan om nucleus 

 öfvergå till det transitoriska lager af mera förlängda trådar, som i yngre tillstånd upptaga den 

 inre håligheten. 



Tab. XVII. DUMONTIACEvE. 



Fig. 1 — 5. Cryptosiphonia (Jrayana. 



Fig. 1. Vexten i naturlig storlek. 



Fig. 2. Mindre gren, svagt förstorad. Inom flera af trådarnes utsvällda skid-lika ändar synas frukterne 



inbäddade, flera nuclei inom hvarje. 

 Fig. 3. Tvärsnitt af en något äldre gren; vid {ax) den axila tuben, derifrån bitar af en af snittet träffad 



inre gren synes utgå emot det yttre lagret. 

 Fig. 4. Längdsnitt af en fruktbärande grenspets. Vid ax den axila ledade tuben, derifrån inre grenar utgå 



åt olika sidor, med sina yttersta förgreningar uppbärande och bildande det corticala lager, som 



omsluter såsom yttre membran den inre håligheten. Vid sidogrenarnes inre förgreningar synas de 



favella-lika frukterne vara fastade. 

 Fig. 5. En inre gren frånskiljd och något starkare förstorad. Vid ax synes grenens nedre stamdel hafva 



blifvit snedt genomskuren. De andra i längdutbredning framstälda mindre grenarne bestå af längre 



Gallithamnii-lika led, som blifva kortare i de yttersta förgreningarne, der de uppbära cortical-lagrets 



