190 J. G. AGARDH, FLORIDEFRNES MORPHOLOGI. 



Fig. 10. Tunnt verticalt genomsnitt af en yngre nucleus. Vid c synes en af det corticala lagrets trådar 

 föga ombildad, motsvarande i den mognande frukten en af de nucleus omgifvande inre involuerala 

 trådarne. Vid h synes derifrån utgående en af de hyphalika trådarne; vid p synas några tätare 

 sammanförde rundade celler, som torde motsvara det . placentariska underlag, hvarpå den mera 

 mogna nucleus synes hvila. Det inre knippet af mera ombildade trådar synes utgöra anlaget till 

 sjelfva nucleus; till venster på figuren synas några knapt förgrenade trådar; de inre äro mera för- 

 grenade och torde i sina utsvällande spetsar och allt tätare utbildade sidogrenar bära de egentliga 

 anlagen till gemraidii-trådarne (vid fy). De nedre delarne (med mindre ombildade och cylindriska 

 led) torde motsvara placentariska stammar, som väl till största delen sednare försvinna. 



Fig. 11. Tunnt genomsnitt af ett än yngre fruktanlag; vid c en af det corticala lagrets knapt förändrade 

 trådar, utgående (jemte andra mycket finare) ifrån några knippets nedre och inre förgreningar; 

 dessa bestående af korta och mera rundade led, som redan här synas mera närmade intill hvar- 

 andra och torde motsvara det med p betecknade placentariska underlaget i fig. 10. Det af dem 

 uppburna knippet af enkla fina cylindriska trådar motsvara väl det corticala sterila knippets in- 

 nersta trådar, som här börjat ombildas och väl nu utgöra anlaget till delar af sjelfva nucleus. I 

 det dessa sednare förgrenas, torde de öfvergå till de småningom allt mera förändrade trådar, som 

 i fig. 10 framställas. Ifrån de runda placentariska cellerne såg jag flera af de hyphalika trådarne 

 (vid /() utgå på olika ställen. 



Tab. XXIX. HELMINTHOCLADIACE^-CHiETANGIE^— GELIDIE.E— HYPNEACE^E. 



Fig. 1. Nemalioii multifldum. 



a. Tunnt verticalt genomsnitt genom cystocarpiets nucleus. Snittet har blottat den axila cellrad, 

 som uppbär nucleus och som i den odelade fruklen nästan betäckes af dess nedåt utgående delar. 

 Ifrån den axila cellradens öfversta leder utgå de starkt förgrenade gemmidii-trådarne uppåt, utåt 

 och nedåt. 



b. Den mogna nucleus i momentet för gemmidiernes eruption. Ett och ett i sender af de gem- 

 midii-bildande trådarnes yttersta, tätt packade led ser man höja sig öfver fruktens knottriga yta, i 

 det ledets membran uttänjes till ett nästan rörlikt utsprång, som slutligen brister i den yttre 

 ändan och det nu aflånga gemmidiet glider, eller nästan kastas elastiskt ut till ett kort afstånd 

 utanför nucleus. Efter eruptionen synes den uttänjda membranen såsom en genomskinlig hylsa 

 med cirkelrund öppning, men som snart sammanfaller och försvinner. De utkomne gemmidierne 

 synas till en början sakna yttre membran och man ser dem då vexla form; meu de antaga snart 

 en bestämdare aflång form och i deras inre ser man en (till en början fri (?), snart väggfast) cell- 

 kärna jemte en fläck af färgadt endochrom (utanför cellkärnan). Den ena, något spetsigare ändan 

 (den mot hvilken cellkärnan är belägen) synes småningom ljusare och skjuter ut till rotända, som 

 snart afskiljes genom ett diaphragma. Efter eruptionen af talrika gemmidier syntes fruktens utse- 

 ende kuapt märkbart hafva förändrats. 



Fig. 2 — 6. Acrotylus australis. 



Fig. 2. a. Gren af vexten i naturlig storlek; de yttersta segmenterne synas på paginal sidorne utsvällda 

 till en nematheciös puta, i hvilken sphaerosporerne komma till utveckling. 

 b. Fertil grenspets svagt förstorad. 



Fig. 3. Tunnt genomsnitt af det fertila segmentet. Man ser några trådar af det inre lagrets nätlika väf- 

 nad ; utåt följer ett intermediärt lager af större rundadt-kantiga celler. Uti den ncmatheciösa delen 

 har cortical-lagret blifvit starkare utveckladt, bärande, mellan sina förlängda trådar, spridda zonat 

 delade sphserosporer. 



Fig. 4. Tunnt genomsnitt af det mogna, i fröns nedsänkta cystocarpiet. På den ena, något mera öfver den 

 inre frukten upphöjda paginalsidan är den yttre betäckningen (pericarpiet) genombruten och visar 

 en större öppning. Ett tydligt utbildadt stratum circummwleare omgilver nucleus med inåt tätare 

 hvarandra korsande trådar; utåt med mjukare slemmiga spetsar bilda dessa likasom en inre car- 

 postomii-kanal, som skjuter fram inom den yttre vidare öppningen. Inom det näste af trådar, 

 som bilda stratum oircumnucleare, och som i mån af fruktens fortskridande utveckling synes allt- 

 jemt tillvexa utåt, bildas i det inre en hålighet, som jemväl efter fruktens första mognad synes tilltaga 

 i vidd. Ifrån den sålunda vidgade cryptans inre väggar (eller de dem bildande trådarne) skjuta 

 från alla sidor gemmidii-trådarnes knippen inåt, convergerande mot den centrala delen. 



Fig. 5. Del af ett längdsnitt, tydligare visande de sterila lagrens sammansättning (i yngre delar af bålen). 



