KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 15. N:o 6. 195 



Fig. 22. Cliftonsca pectinata. 



Tvenne af de kuippevis från eostan utgående stichidierne, motsvarande, som det synes, ett om- 

 bildadt, i spetsen under utvecklingen inrulladt blad. 



Fig. 23. Polyzonia ovalifolia. 



Den något förstorade häftskifvan, utbredd och sedd från undre sidan. I midten synes emellan 

 de båda hälfterue likasom en fördjupad ränna, hvilken torde omsluta ett tomrum, som möjligtvis 

 bidrager att hålla liäftskifvan fast vid underlaget. I det rottrådens ända blifvit utplattad till 

 skifva, torde denna komma att beslå af en öfrc och en undre membran, mellan hvilka de i fig. 

 synliga trådlika bildningarne torde utgrena sig. Så väl af skifvans rundade omkrets, som efter 

 analogi med andra rotbildningar, torde det vara sannolikt att dessa inre förgrenade trådar till- 

 kommit sednare än den yttre, häfskifvans omkrets bestämmande membranen. 



Fig. 24. Polyzonia 11 a c c i da. 



Steril gren med stichidium, utgående på samma sida från stammens näst öfre led. (Fig. copierad 

 ifr. Harv. Phyc. austr. tab. 42 B.) 



Fig. 2.5 — 27. Dasya coccinea. 



Fig. 25. Del af stammen med dels en derifrån utgående sidogren, dels några sednare tillkomna adventiva 

 grenar (enkla och ofta motsatta de laterala plumula'). Stammen är beklädd med ett yttre lager af 

 pcricentriska siphoner, mellan hvilkas vid knäna bildade intercellular-rum interstitial-celler tränga 

 uppåt och nedåt, såsom kilar mellan siphonerne. Fragment af en tig. hos Kny Axillarknosp. Tab. 

 II. fig.^ 7. 



Fig. 26. Tvärsnitt genom en något äldre gren. Man ser i midten de öfver hvarandra stående centrala si- 

 phonernes bottenmembraner, måhända trattlikt utdragna mot hvarandra. Utikring den axila sipho- 

 nen synas 8, i snittet vigglika, pericentriska siphoner bilda det omgifvande lagret. Mellan flera 

 af dessa synas interstitial-celler anlagda, hvilka som kilar tränga in mellan de pericentriska sipho- 

 nerne och bilda något utanför dem ett nytt lager af celler. 



Fig. 27. Del af placentan med derifrån utgående gemmidii-trådar. De rundade placentar-cellemes endo- 

 chromer äro sammanbundne medelst tiipfelrören genomgående utdragna spetsar. Mellan de run- 

 dade cellerne synas tydliga intercellular-rum, här icke fylda med endochrom. De förlängda och 

 greniga, samt väl äfven här och livar anastomoseraude gemmidii-trådarne, som nedtill utgöras 

 af förlängda endochromer (hvilkas yttre mernbraner synas oblitererade) öfvergå upptill uti ledade 

 trådar, i hvilkas klubblikt utsvällande toppled gemmidierne komma till utveckling. Efter gemmi- 

 dierues utträngande torde den fertila cellens tomma yttermembran snart försvinna; och inom de 

 näst öfversta lederne börjar endochromet delas, hvarefter delarne hvar för sig torde skjuta ut sina 

 nya toppled. 



Fig. 28 — 29. Dasya elegans. 



Fig. 28. Antheridier i olika stadier af utveckling; vid a utgöres det unga antheridiet af den något mera 

 utsvällda öfre delen af en af penicillernes grenar, delad i leder, men kortare än i de sterila; vid 

 b ett nära moget antheridium, ined de öfversta lederne oförändrade, de närmast följande delade i 

 talrika mindre celler, hvilka i antheridiets nedre del skjutit ut till mycket, tätt packade verticalt 

 utgående, korta, greniga, ledade och nästan perlbandslika, ytterst fina trådar; vid c 2:ne antheri- 

 dier, af hvilka det. till venster visar den axila tråd, eller den axila siphonens leder, hvilka utvän- 

 digt på alla sidor beklädas af de yttre, verticalt utgående trådarne; dessa synas här glesare, möj- 

 ligtvis efter afbördandet af de första generationcme af antherozoider (äfven antheridiet i sin helhet 

 syntes mig något förminskadt); grenen till höger syntes mig blott motsvara rachis af ett anthe- 

 ridium, deraf den största och öfre delen försvunnit, under det den nedre ännu beklädes af de 

 innersta resterne af de verticala yttre trådarne. 



Fig. 29. Del af ett stichidium. Inom hvarje af de polysiphoniska lederne utbildas flera, i en krets kring 

 den axila siphonens leder stäkla spluerosporer; hvardera ofvanom en basal-cell, som vidgad på tvären 

 visar en nära elliptisk form; de utanför dessa i stichidiets längdriktning utdragne peripheriska 

 cellerne hafva vid stichidiets starka utvidgning blifvit dragna i sär. 



